Справа № 460/1900/20
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
26 червня 2020 року м. РівнеСправа №460/1900/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Янчар О.П., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
відповідача: представник Левчук І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
доДругого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про визнання дій неправомірними, скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Другий ВДВС у м. Луцьку, відповідач), у якому просить:
Позивач зазначив, що відповідно до положень статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру у визначених законом випадках.
Позивач вважає, що внаслідок дій та рішень державного виконавця його права грубо порушені, оскільки він фактично був повністю позбавлений належної йому пенсійної виплати за листопад 2017 року і на даний час не може в повній мірі реалізувати своє законне право на отримання пенсії шляхом її перерахування на визначений ним картковий банківський рахунок, а тому накладення арешту на кошти у вигляді пенсійних виплат на банківському рахунку та їх незаконне списання є неправомірними.
Ухвалою суду від 18.03.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, який продовжено ухвалою суду від 27.04.2020. У вказаний строк позивач усунув допущені недоліки, а також подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 19.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами, встановленими статтею 287 КАС України з повідомленням (викликом) учасників справи. Враховуючи наведені позивачем доводи в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, поновлено такий строк, як пропущений з поважної причини. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 11.06.2020 відкладено розгляд справи до 9:00 год. 26.06.2020.
У судовому засіданні 26.06.2020 позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позові. Додатково пояснив, що про існування оскарженої постанови йому не було відомо до часу її фактичного отримання представником 02.03.2020. Щодо звернення зі скаргою в листопаді 2017 року до органу ДВС з приводу неправомірності накладеного на пенсійний рахунок арешту, ствердив, що таке звернення було зумовлене попередньо накладеним на рахунок арешту, що здійснювалось державним виконавцем неодноразово у зв`язку зі стягненням з нього аліментів. Також зазначив, що з грудня 2017 року він отримує пенсійні виплати через відділення Укрпошти, тому вважав, що всі пенсійні виплати за 2017 рік йому виплачені таким чином в належному розмірі.
Представник відповідача додатково повідомив, що грошові кошти, списані банком 25.05.2018 з рахунку позивача за вимогою державного виконавця в межах ВП № 51615713 та перераховані відповідно до черговості виконання виконавчих документів на погашення заборгованості по аліментах.
В ході судового розгляду справи встановлено, що у провадженні Другого ВДВС у м. Луцьку перебувало виконавче провадження №5161571, відкрите постановою від 11.07.2016, з виконання виконавчого листа, виданого 20.04.2015 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №2а/1770/5174/2011 (а.с.82), про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_2 грошових кошти в сумі 137856,11 грн.
02.10.2017 в межах виконавчого провадження №5161571 головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.92), згідно з якою з метою реального виконання рішення накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): ВСІ ВІДКРИТІ РАХУНКИ НАЛЕЖНІ БОРЖНИКУ (крім соціальних виплат на дітей): ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299 АТ «ОЩАДБАНК», МФО 300465 АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 300335, ПАТ «А-БАНК» МФО 307770, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614 ПАТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365 ПАТ «АЛЬФА БАНК», МФО 300346 ПАТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300023 ПАТ «ПУМБ», МФО 334851 АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», МФО 380281 Реєстраційний номер виконавчого провадження: 51615713 АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313 АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005 АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 153000,54 грн.
Вважаючи неправомірними рішення та дії державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку щодо арешту коштів на пенсійному рахунку та їх списання у вищевказаній сумі, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За приписами ст.10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Положеннями ст.18 Закону №1404-VIII передбачено, обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.
Так, відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII).
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Згідно з ч.1 та ч.4 ст.48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Статтею 68 Закону №1404-VIII визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів (ч.1).
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (ч.3).
За змістом пункту 8 розділу VІІІ Інструкції №512/5, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Частиною першою статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2010 №2121-III встановлено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України, кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом.
Згідно з п.5.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі Інструкція №22), примусове списання коштів банки виконують з рахунків, які відкриті клієнтами в банках відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.
Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі [орган державної виконавчої служби (державні виконавці) та приватні виконавці] на підставі виконавчих документів, установлених законами України (п.5.3 Інструкції №22).
Відповідно до п.9.1 Інструкції №22 (в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача), обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що розміщені на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).
Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.
Банк також приймає до виконання постанову про арешт коштів, надіслану виконавцем у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронного цифрового підпису, захисту інформації.
Банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків (п.9.1 Інструкції №22 в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача).
Згідно з п.9.3 Інструкції №22 (в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача), арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.
Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 9.6 цієї глави.
Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів (п.9.4 Інструкції №22 в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача).
Відповідно до п.9.6 Інструкції №22 (в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача), залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії:
якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку;
якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання;
якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.
Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.
Згідно з п.9.10 Інструкції №22 (в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача), у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.
Банк виконує часткову оплату платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) відповідно до пункту 5.10 глави 5 та пункту 11.9 глави 11 цієї Інструкції.
До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог/інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта.
Банк після списання за платіжною вимогою/інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.
Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1404-VIII, органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Інструкції №512/5 (в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача), стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).
Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону (пункт 13 розділу VІІ Інструкції №512/5 в редакції, чинній на момент списання коштів з рахунку позивача).
Згідно з ч.1 ст.45 Закону №1404-VIII, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.
За змістом ч.1 ст.47 Закону №1404-VIII грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (ч.4 ст.47 Закону №1404-VIII).
Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що списані 25.05.2018 за платіжною вимогою державного виконавця грошові кошти з рахунку позивача на підставі оспорюваної постанови про арешт коштів від 02.10.2017 в межах виконавчого провадження ВП № 51615713 з виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 20.04.2015, були в порядку черговості виконання виконавчих документів перераховані на стягнення аліментів, заборгованість з яких в повній сумі не погашена до даного часу, як і заборгованість позивача перед стягувачем Військова частина НОМЕР_2 ., що позивачем не заперечується.
Як ствердив позивач в судовому засіданні, звернення його до суду з даним позовом зумовлене необхідністю отримувати пенсійні виплати на картковий рахунок, а не через відділення Укрпошти, чому перешкоджає оскаржена постанова, про існування якої йому не було відомо до 02.03.2020.
Разом з тим, з наданих відповідачем доказів встановлено, що 16.11.2017 позивач звернувся до начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку із скаргою на дії державного виконавця, в якій вказав про те, що йому стало відомо, що в жовтні 2017 року була винесена постанова, якою був накладений арешт на його пенсійний рахунок; внаслідок арешту пенсійного рахунку він не може отримати належну йому пенсію за жовтень 2017 року та фактично позбавлений права на належне пенсійне забезпечення (а.с.88). Факт звернення з означеною скаргою позивач підтвердив в судовому засіданні.
За наслідками перевірки законності здійснення виконавчих дій при виконанні виконавчого провадження №51615713, проведених на підставі звернення позивача від 16.11.2017, прийнято постанову від 21.11.2017 №19/3/2/2016, згідно з якою вказані дії визнано такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (а.с.83-87).
З урахуванням наведеного, а також попередньо проаналізованих відомостей щодо надходження та зняття й списання коштів з пенсійного рахунку позивача, суд дійшов висновку, що позивачу було достеменно відомо про накладений державним виконавцем арешт на належні йому рахунки, у тому числі й пенсійний, у жовтні 2017 року, а також про неможливість отримання з такого рахунку пенсії за жовтень 2017 року, яка зарахована 10.11.2017, оскільки це єдина не знята готівкою сума, адже саме ці обставини, в яких позивач вбачає порушення своїх законних прав, слугували підставою для оскарження ним дій та рішень державного виконавця 16.11.2017.
При цьому суд зазначає, що правовідносини, які є предметом судового розгляду даної справи, у тому числі й списання 25.05.2018 коштів з рахунку позивача за платіжною вимогою державного виконавця, безпосередньо пов`язані з винесенням та виконанням постанови про накладення про арешт коштів від 02.10.2017 при виконанні виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 20.04.2015.
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби регламентовано статтею 287 КАС України, частиною 2 якої визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними позивачем не наведено, а судом не встановлено.
Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Керуючись статтями 123, 240, 241, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повна ухвала складена 26.06.2020.

Суддя Дорошенко Н.О.