Справа № 440/2688/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2688/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

27.05.2020 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області/відповідач) в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 22.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто по 23.04.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок, нарахувати ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів з порушенням виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі № 546/863/14-а за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 22.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто по 23.04.2020 та виплатити нараховану компенсацію за рахунок коштів Пенсійного фонду України, відповідно статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- стягнення моральної шкоди в розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі №546/863/14-а, яка з вини відповідача фактично виконана останнім лише 23.04.2020.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.06.2020 відповідач надав відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Звертав увагу на відсутність підстав для обчислення компенсації, оскільки невиплата пенсії позивачу не є виною управління, адже до компетенції останнього не входить можливість збільшення видатків з Державного бюджету України. Нараховану позивачу доплату згідно постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі №546/863/14-а за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 в сумі 25760,76 грн було включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що передбачено Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. У подальшому була проведена виплата доплати в сумі 25760,76 грн, тому підстави для виплати компенсації втрати частини доходів відсутні /а.с. 25-28/.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі № 546/863/14-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії у порядку та розмірах, визначених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області, починаючи з 22.01.2014, та до внесення змін до законодавства з урахуванням проведених виплат здійснити перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області, починаючи з 22.01.2014, та до внесення змін до законодавства з урахуванням проведених виплат здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 10-11/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 № 546/863/14-а частково задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області. Постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 по справі № 546/863/14-а скасовано в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с. 12-14/.

Отже, постанова Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі № 546/863/14-а набрала законної сили 11.09.2014.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем здійснено відповідний перерахунок пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 та проведено фактичну виплату у сумі 25760,76 грн, що не заперечується сторонами.

24.04.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою щодо проведення розрахунку і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 у справі № 546/863/14-а /а.с. 8/.

Листом від 05.05.2020 №2118-2032/О-03/8-1600/20 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило позивачу про відсутність підстав для виплати компенсації, оскільки зазначеними рішеннями судів пенсійний орган виплачувати відповідну компенсацію не зобов`язано /а.с. 9/.

Не погоджуючись з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Суд зауважує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у т.ч., пенсії.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію виплачують за рахунок:

- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

У даній справі позивач просить нарахувати компенсацію на суму основної та додаткової пенсії, яка виплачена їй на підставі судових рішень - постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 у справі № 546/863/14-а.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що суму основної та додаткової пенсії, нарахованої на виконання постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 у справі № 546/863/14-а, ОСОБА_1 вчасно не виплачено, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.

А відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 є протиправними.

Суд враховує, що основну та додаткову пенсію позивачу нараховано за період з 22.01.2014 по 02.08.2014, а тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів саме за цей період.

Стосовно посилань відповідача на те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави з виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якими передбачено інший механізм відшкодування Державним казначейством України коштів за рішенням суду, суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації за період з 22.01.2014 по 02.08.2014, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.

До того ж, стаття 5 Закону України "Про гарантії держави з виконання судових рішень" гарантує виплату позивачу компенсації за період несвоєчасного виконання рішення суду. Водночас, у даній справі позивач просить виплатити компенсацію на суму несвоєчасно нарахованої з вини відповідача пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 22.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, а також зобов`язаня ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити розрахунок, нарахувати ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів з порушенням виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі № 546/863/14-а за період з 22.01.2014 по 02.08.2014 починаючи з 22.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії та виплатити нараховану компенсацію за рахунок коштів Пенсійного фонду України, відповідно статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення на користь позивача компенсації за завдану моральну шкоду в сумі 2102,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у статті 23 Цивільного кодексу України.

Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду в сумі 2102,00 грн, позивач посилався на те, що протиправні дії відповідача завдали їй моральних страждань.

На противагу вказаному суд зауважує, що позивач не довів наявності безпосереднього причинного зв`язку такої шкоди із бездіяльністю відповідача щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії у належному розмірі. Доказів на підтвердження існування моральних страждань та визначеного позивачем розміру моральної шкоди суду не надано.

Враховуючи відсутність у матеріалах адміністративної справи доказів на підтвердження заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру та причинного зв`язку між протиправними діями і отриманням моральної шкоди, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач від сплати судового збору звільнений, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (юридична адреса: вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.01.2014 по 02.08.2014, починаючи з 22.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок, нарахувати ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів з порушенням виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.08.2014 у справі № 546/863/14-а за період з 22.01.2014 по 02.08.2014, починаючи з 22.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, та виплатити нараховану компенсацію за рахунок коштів Пенсійного фонду України, відповідно статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко