Справа № 260/1867/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2020 року м. Ужгород№ 260/1867/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кустрьо В.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 не з`явився;

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ), яким просив суд: "1. Визнати протиправними та скасувати виданий відносно мене наказ голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2019 року № 2571-к "Про звільнення ОСОБА_2 "; 2. Зобов`язати голову Державної служби України з безпеки на транспорті поновити мене на попередній посаді з 09.12.2019 року та виплатити мені грошове забезпечення за час вимушеного прогулу"

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року було відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що працював на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області. Наказом голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 2571-к від 09 грудня 2019 року про звільнення позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, відповідно до статті 87 частини 1 пункту 3 Закону України "Про державну службу". Підстава: наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 02 грудня 2019 року № 2044-к "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" у 2019 році". Позивач вважає вказаний наказ про звільнення з посади державної служби незаконним і таким, що грубо порушує його трудові права. Позивач вказує, що 25 вересня 2019 року до Закону України "Про державну службу" внесено ряд змін згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" № 117-ІХ від 19 вересня 2019 року. Зокрема, у статтю 87 частину 1 пункт 3 Закону, слова "двох підряд негативних оцінок" замінено словами "негативної оцінки". Однак, процедура щодо проходження позивачем оцінювання була розпочата ще до набранням чинності Закону України № 117- IX, завдання для проведення оцінювання були сформовані ще в грудні 2018 року і оцінювання результатів моєї діяльності, як державного службовця, здійснювалася за період січень-вересень 2019 року. Тобто, позивач вперше отримав негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що 26 грудня 2018 року т.в.о. начальника Управління у Закарпатській області Кейс С.Г. начальнику відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Лялику І.І., визначено ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" на 2019 рік, наступного змісту: Організація роботи відділу відповідно до положення про відділ. Здійснення контролю за отриманням, використанням та зберіганням, повернення бланків дозволів. Організація роботи з реєстрами. Здійснення контролю за дотриманням порядку видачі, оформлення та повернення дозволів іноземних держав. При цьому, виконання зазначених завдань визначено певним строком відповідно до якого державний службовець повинен виконати їх вчасно та якісно. Наступним етапом виконання завдань державного службовця ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" за 2019 було затверджено результати виконаним завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В". В обґрунтування оцінки ОСОБА_1 начальником Укртрансбезпеки у Закарпатській області Гаргоц І. було зазначено, що завдання виконані частково, до виконання завдань державний службовець підійшов формально із постійним залучення інших осіб, що свідчило про те, що робота проводилась не ефективно та на неналежному рівні. Таким чином, наслідком проведеного оцінювання ОСОБА_1 було встановлено середині бал 1.75, що є негативною оцінкою. Наказом Державної служби України з безпеки па транспорті від 02 грудня 2019 року № 2044-к "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році начальнику відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки Закарпатській області Лялику І. ОСОБА_3 визначено негативну оцінку. Відповідно до статті 44 частини 6 Закону України "Про державну службу" у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення). Таким чином, як наслідок отримання ОСОБА_1 негативної оцінки Державного службою України з безпеки на транспорті було прийнято наказ від 09 грудня 2019 року № 2571-к "Про звільнення ОСОБА_2 ". Щодо застосування норм законодавства при звільненні ОСОБА_1 відповідач вказав, що у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-р/п визначено, що дію нормативно - правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання чинності і припиняється з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Враховуючи те, що подія і факт саме визначення результатів виконання завдань державного службовця відбулися після 25 вересня 2019 року, а саме у жовтні 2019 року, стаття 44 Закону України "Про державну службу", застосовується у редакції із змінами внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади". Таким чином, наказ про звільнення з посади державної служби позивача прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а отже відсутні підстави для його скасування.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо їх виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

24 червня 2020 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача, відповідно до якого останній просив відкласти судове засідання призначене на 24 червня 2020 року у зв`язку з перебуванням за межами м. Ужгорода (а.с. 106).

Відповідно до статті 124 частини 3 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Відповідно до статті 129 частини 2 КАС України учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Судом вживалися заходи направлення відповідачу повістки про виклик в судове засідання призначене на 24 червня 2020 року шляхом надсилання на електронну адресу останнього та у відповідності до підтвердження про отримання 04 червня 2020 року тексту повістки, що надійшло до суду, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 105 (на звороті)).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також скорочені строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити та проводити розгляд справи у відсутності учасників справи. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

У відповідності до вимог Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ позивач 26 грудня 2018 року отримав завдання показників результативності та якості службової діяльності державного службовця, якій займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" на 2019 рік (а.с.а.с. 54, 55).

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 02 грудня 2019 року № 2044-к у відповідності до Типового порядку проведення оцінювання результатів діяльності державних службовців № 640, затверджений висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, якій займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", зокрема вказаним наказом затверджений висновок відносно ОСОБА_1 за результатами оцінювання якому виставлено негативну оцінку (а.с.а.с. 11, 12).

Відповідно до затвердженого Результату виконаним завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" за 2019 рік ОСОБА_1 , начальником Укртрансбезпеки у Закарпатській області Гаргоц І. було зазначено, що завдання виконані частково, до виконання завдань державний службовець підійшов формально із постійним залучення інших осіб, що свідчило про те, що робота проводилась не ефективно та на неналежному рівні. За наслідком проведеного оцінювання ОСОБА_1 було встановлено середині бал 1.75, що є негативною оцінкою (а.с.а.с. 50-53).

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті за № 2571-к від 09 грудня 2019 року "Про звільнення ОСОБА_2 " останнього було звільнено відповідно до статті 87 частини 1 пункту 3 Закону України "Про державну службу" з посади начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області у зв`язку з отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності у 2019 році, із вказаним наказом позивач був ознайомлений 16 грудня 2019 року, про що свідчить відповідний підпис ОСОБА_2 із зазначенням дати такого ознайомлення (а.с. 10).

Підставою для видання наказу Державної служби України з безпеки на транспорті за № 2571-к від 09 грудня 2019 року "Про звільнення ОСОБА_2 " зазначено наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 02 грудня 2019 року за № 2044-к "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", у 2019 році".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відносини, які виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту Закон України № 889-VIII), який також визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до преамбули цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Питання щорічного оцінювання результатів службової діяльності державних службовців регламентовано статтею 44 Закону України № 889-VIII, зміст якої був суттєво змінений Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" за № 117-IX від 19 вересня 2019 року (далі по тексту Закон України № 117-IX), якій набув чинності 25 вересня 2019 року.

В редакції на час прийняття Закону України № 889-VIII статтею 44 частинами 1 та 2 (які не змінювалися до ухвалення Закону України № 117-IX) було встановлено, що результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри, виявлення потреби у професійному навчанні. Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Законом України № 117-IX у статті 44 частині 1 виключені слова "виявлення потреби у професійному навчанні"; частину 2 доповнено словами "виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення)".

Стаття 44 її частини 3-5 Закону України № 889-VIII діють в первинній редакції та визначають, що оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення. Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання. Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення. За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

Статтею 44 частиною 6 Закону України № 889-VІІІ в редакції на час прийняття Закону (яка не змінювалися до ухвалення Закону України № 117-IX) було встановлено, що у разі отримання державним службовцем негативної оцінки не раніше ніж через три місяці проводиться повторне оцінювання результатів його службової діяльності.

Статтею 44 частиною 10 Закону України № 889-VІІІ в редакції на час прийняття Закону було встановлено, що у разі отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону

Законом України № 117-IX у стаття 44 частині 6 слова "не раніше ніж через три місяці проводиться повторне оцінювання результатів його службової діяльності" замінені словами "за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення)", а стаття 44 частина 10 виключена.

Таким чином, Закон України № 117-IX, якій набрав чинності 25 вересня 2019 року, встановив фактично нові умови проходження щорічного оцінювання, а також у разі отримання негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності встановив для державного службовця інші наслідки, які є такими, що суттєво змінюють умови проходження служби та встановив нову підставу для звільнення державного службовця.

Згідно зі статтею 44 частиною 11 Закону України № 889-VІІІ в редакції, чинній на час прийняття Закону (яка не змінювалися до ухвалення Закону України № 117-IX), було встановлено, що Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Законом України № 117-IX у статті 44 частині 11 слова "Типовий порядок" замінено словом "Порядок".

Згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 117-IX Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року № 640, а зміни, у відповідності до Закону України № 117-IX, внесені постановою Кабінету Міністрів України № 58 від 05 лютого 2020 року (далі по тексту Порядок).

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, який вважає неможливим застосовувати по правовідносин щодо оцінювання службової діяльності позивача за 2019 рік положення Закону України № 889-VІІІ зі змінами внесеними Законом України № 117-IX, якій набрав чинності 25 вересня 2019 року.

Також судом зазначається, що Тимчасовий порядок, за яким проводилось оцінювання позивача, взагалі не був приведений у відповідність до вказаного Закону.

Закон України № 117-IX, який набрав чинності 25 вересня 2019 року, встановив фактично нові умови проходження державної служби щодо щорічного оцінювання, а також інші більш негативні наслідки результатів вказаного оцінювання.

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення результатів виконання завдань проводиться у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.

Оцінювання службової діяльності проводиться щорічно.

Завдання державні службовці на наступний рік своєї службової діяльності підписують на початку року, та є обізнаними із наслідками, зокрема, мова йде про спірний випадок оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В" у 2019 році, встановленими Законом України № 889-VІІІ (в первинній редакції) у разі отримання негативної оцінки, а саме, що у разі отримання державним службовцем негативної оцінки не раніше ніж через три місяці проводиться повторне оцінювання результатів його службової діяльності. Крім того, державні службовці були обізнані, що вказані положення Закону захищали їх трудові права на випадок отримання негативної оцінки, яка могла бути не об`єктивною, з урахуванням того, що відповідно до пункту 37 Порядку для визначення результатів виконання завдань оціночну співбесіду з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" і "В" проводить лише безпосередній керівник (спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності)).

Також у відповідності до статті 87 частини 1 пункту 3 Закону України № 889-VІІІ в редакції, чинній на час прийняття Закону (яка не змінювалися до ухвалення Закону України № 117-IX), підставною для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності.

Законом України № 117-IX у вказану норму також були внесені зміни у відповідності до яких підставною для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Тобто позивач, який 26 грудня 2018 року підписав завдання на 2019 рік, був обізнаний про наслідки проходження вказаного оцінювання встановленими Законом України № 889-VІІІ (в первинній редакції) (а.с.а.с. 54, 55).

Закон України № 117-IX, якій набрав чинності 25 вересня 2019 року, та який встановив фактично нові умови проходження державної служби щодо щорічного оцінювання, а також у разі отримання негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності встановив для державного службовця інші наслідки, які є такими, що суттєво змінюють умови проходження служби, оскільки встановлена нова підстава для звільнення державного службовця за результатами оцінювання.

При цьому Закон України № 117-IX не містить будь-яких положень щодо наявності законних та обґрунтованих підстав звільняти державних службовців за негативну оцінку службової діяльності за період з 01 січня 2019 року, яке починається з жовтня 2019 року.

Суд вважає, що нові правила щодо оцінювання і застосування відповідних наслідків результатів такого оцінювання повинні застосовуватись, зокрема, до позивача починаючи з 01 січня 2020 року.

Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте Суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики Суду (пункт 41 рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Будченко проти України", рішення у справі "Скордіно проти Італії".

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам "доступності", "передбачуваності" та "зрозумілості"; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як "закон", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

Представник відповідача стверджує, що позивач звільнений згідно із законом, а саме відповідно зі статтею 87 частиною 1 пунктом 3 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону України № 117-IX, який набрав чинності 25 вересня 2019 року (отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності). Але при цьому не навів жодних обґрунтувань в спростування доводів позивача щодо не можливості застосування до спірних правовідносин Закону України "Про державну службу" в редакції Закону України № 117-IX, який набрав чинності 25 вересня 2019 року.

У пункті 169, пункті 170 рішення Європейського Суду з прав людини рішення від 09.01.2013року (статус остаточного 27.05.2013 року) по справі "Олександр Волков проти України" визначено, що вислів "згідно із законом" вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права (див., серед інших джерел, рішення від 25 березня 1998 року у справі "Копп проти Швейцарії" (Корр v. Switzerland), п. 55, Reports of Judgments and Decisions 1998-II).

Отже, ця фраза передбачає, inter alia, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення від 24 квітня 2008 року у справі "С.G. та інші проти Болгарії" (С.G. and Others v. Bulgaria), заява № 1365/07, пункт 39). Крім того, законодавство повинно забезпечувати певний рівень юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів. Існування конкретних процесуальних гарантій є у цьому контексті необхідним. Те, які саме гарантії вимагатимуться, певною мірою залежатиме від характеру та масштабів зазначеного втручання (див. рішення у справі "Р.G. та J.Н. проти Сполученого Королівства" (P.G. and J.Н. v. the United Kingdom), заява № 44787/98, пункт 46, ЕСНR 2001-IX).

З урахуванням викладеного суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09 грудня 2019 року № 2571-к "Про звільнення ОСОБА_2 ".

З урахуванням встановленої судом протиправності винесення Державною службою України з безпеки на транспорті наказу про звільнення позивача, позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області також підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 235 частини 1 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби, тому позивач підлягає поновленню на тій посаді, з якої його було звільнено.

Щодо дати з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до оскарженого наказу відповідача позивача було звільнено з роботи з 09 грудня 2019 року, тобто дата звільнення 09 грудня 2019 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 10 грудня 2019 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 10 грудня 2019 року, оскільки позивач вважається таким, що 09 грудня 2019 року був на роботі.

Відповідно до статті 235 частини 2 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі Порядок № 100) та згідно пункту "з" статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до довідки Укртрансбезпеки заробітна плата позивача за жовтень 2019 року складала 6344,77 грн. та за листопад 2019 року 11524,83 грн.. Середньоденна заробітна плата становить 661,83 грн, середньомісячна 8934,80 (а.с. 58).

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2018 року № 78/0/206-18 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік" кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 10 грудня 2019 року по 31 рудня 2019 року складає 16 робочих днів.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 29 липня 2019 року № 1133/0/206-19 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 01 січня 2020 року по 24 червня 2020 року складає 120 робочих днів.

Таким чином, загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 10 грудня 2019 року по 24 червня 2020 року складає 136 робочих днів.

Як вбачається з вказаної довідки, відповідачем самостійно зазначено розмір середньоденна заробітної плата позивача, який становить 661,83 грн.

Таким чином, кількість днів вимушеного ОСОБА_1 за період 10 грудня 2019 року по 24 червня 2020 року складає 136 робочих дні, а загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за 10 грудня 2019 року по 24 червня 2020 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 90008,90 грн (136 х 661,83 грн).

Відповідно до статті 371 пункту 2 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 8934,80 грн. підлягає до негайного виконання.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 371 частини 1 пунктів 2, 3 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, в даній справі суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача грошового утримання (заробітної плати) за один місяць в розмірі 8934,80 грн. та поновлення позивача на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

29 червня 2020 року відповідно до статті 73 КЗпП України - святковий не робочий день, 30 червня 2020 року головуючий суддя Гаврилко С.Є. у відповідності до статті 72 КЗпП України, у зв`язку з роботою вихідний день скористався компенсацією у вигляді надання іншого дня відпочинку. Перший робочий день 01 липня 2020 року.

Керуючись статтями 9 частиною 2, 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 09 грудня 2019 року № 2571-к "Про звільнення ОСОБА_2 ".

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області з 10 грудня 2019 року.

Стягнути із Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 10 грудня 2019 року по 24 червня 2020 року, із утриманням із цієї суми обов`язкових платежів (податків та зборів) у розмірі 90008,90 (дев`яносто тисяч восьми гривень) грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області з 10 грудня 2019 року та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8934,80 (вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні 80 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 24 червня 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 01 липня 2020 року.

СуддяС.Є. Гаврилко