Справа № 737/317/20
Суддя: Лібстер А. С.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 737/317/20
Провадження № 2-а/737/2/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.20 смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження справу № 737/317/20
за позовомОСОБА_1
доПоліцейського батальйону № 1 роти№ 2 УПП в Чернігівській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Ісаєнка Богдана Миколайовича
пропро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху
у присутності:
позивач ОСОБА_1
відповідач не з`явився

ВСТАНОВИВ:

28.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 19 квітня 2020 року, близько 23 год. 59 хв., він керував належним йому на праві власності автомобілем марки «Volkswagen Golf V» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кримська в м. Чернігів. Керуючи вище вказаним автомобілем, рухався по зазначеній дорозі, дотримуючись всіх правил дорожнього руху зі швидкістю 40 км/год. Його почав наздоганяти патрульний автомобіль поліції, який подав звуковий сигнал, в гучномовець звучала команда про негайну зупинку належного йому транспортного засобу, після чого у вказаному патрульному автомобілі були включені проблискові маячки червоного кольору, у відповідності з чим він ввімкнув правий габаритний покажчик, зменшив швидкість до повної зупинки автомобіля, та невідкладно зупинився з правої сторони дороги, щоб не заважати руху автомобілів, при цьому включив аварійні проблискові сигнали.

У вказаній ситуації він невідкладно виконав вимогу поліцейських та зупинився в місці, коли були включені проблискові маячки патрульного автомобіля, тобто дана зупинка була вимушена, не залежала від його власної ініціативи та здійснена відразу і невідкладно на вимогу поліцейських.

Після його зупинки з патрульного автомобіля поліції вийшов працівник поліції, який представився як поліцейський батальйону №1 роти №2 УПГІ в Чернігівській області ДПГІ молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 , який в наказному порядку почав вимагати в нього документи на автотранспорт для їх перевірки.

Вважає, що поліцейський ОСОБА_2 безпідставно почав вимагати в нього документи, оскільки під час бесіди з ним, останній не міг зазначити причину зупинки, тобто вказати на його порушення, якого не було, та відмовився пояснити підставу застосування до нього превентивних поліцейських заходів, а зокрема: перевірка документів та зупинення транспортного засобу, внаслідок чого з боку вказаного працівника поліції були порушені вимоги ч. 2 ст. 31 Закону Україна «Про національну поліцію України» (ст. 31 Про поліцію в останній чинній редакції від 2 липня 2015 року).

В подальшому, через деякий час, при спілкуванні з поліцейським ОСОБА_2 , останній, з власних міркувань, не маючи на те причин та підтверджуючих документів, припустив, що його автомобіль може перебувати в розшуку у зв`язку з угоном. На вимогу щодо вказаного поліцейського надати підтверджуючи документи з даного приводу, останній відмовився їх демонструвати та наполягав на наданні ним документів на автомобіль для їх перевірки.

Для спростування необґрунтованої та вигаданої працівником поліції версії про розшук його автомобіля, як такого, що рахується в угоні, він з власної ініціативи надав у розпорядження вказаного поліцейського наявні в нього документи, зокрема, технічний паспорт на автомобіль, страховий поліс та власні права як посвідчення особи.

Надані ним документи поліцейський ОСОБА_2 довго розглядав та щось перевіряв за допомогою наявного в нього планшету, після чого повідомив, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. І ст. 122 КУпАП, а саме здійснив зупинку т/з безпосередньо в місці в`їзду ближче 10 м від виїзду з прилеглих територій і безпосередньо в місці в`їзду до неї, чим порушив п.15.9 ПДР, оскільки зупинився біля в`їзду до сервісу АТЛ, який на той час був закритий, тобто не працюючий, та який розміщений по вул. Кримська №1 в м. Чернігів, у відповідності з чим на нього буде накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Він заперечував проти висуненої вказаним поліцейським версії щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки зупинився невідкладно, не з власної ініціативи, на вимогу даного поліцейського, який в той же час зупинив його безпідставно, оскільки в своєму розпорядженні не мав належних доказів. У розмові з поліцейським ОСОБА_2 щодо невідкладного усунення правопорушення, тобто від`їзду на інше місце для подальшого вияснення причин його зупинки, останній йому відмовив та сказав, що він спочатку зафіксує місце розташування його автомобіля, який порушив вказані правила дорожнього руху, складе протокол, а потім він уже зможе поїхати куди заманеться.

Не звертаючи уваги на його заперечення, поліцейський ОСОБА_2 почав складати відносно нього постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст. 122 КУпАП та не надав на його прохання права скористатися правовою допомогою - послугами захисника, чим грубо порушив його право на захист.

Копія протоколу йому вручена не була.

27.04.2020 року на вказане ним попередньо місце роботи - Куликівське ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, поштою, прийшов супровідний лист, датований 21.04.2020, з вихідним номером №5302. Даний документ був підписаний заступником начальника Управління капітаном поліції Денисом Грищенком. Також, з вказаним супровідним листом надійшла й постанова про вчинене ним адміністративне правопорушення (номер постанови № FAK 2412616).

При ознайомленні з постановою, в п. № 9 даної постанови було зазначено, що до постанови додається відео «б/к св.-00054», але з даним відеозаписом як з доказом його ніхто не ознайомлював.

Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № FAK 2412616 від 19.04.2020 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу розміром 255 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що його зупинили співробітники поліції в зазначеному в протоколі місці, пояснили, що отримали орієнтування, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він згодом погодився, однак не погодився з позитивним результатом цього огляду. Після чого, за його наполяганням, вони поїхали до лікарні, де результат огляду на стан сп`яніння був негативним. На час поїздки до лікарні його автомобіль залишався на місці зупинки з аварійною сигналізацією. До поїздки до лікарні він просив дозволити йому поставити автомобіль на стоянку АТЛ, однак співробітники поліції йому не дозволили. Однак, отримавши негативний тест на алкоголь почали безпідставно складати на нього постанову про порушення правил зупинки.

Відповідач в судові засідання 14 травня, 26 травня, 15 червня та 25 червня 2020 року не з`явився, надав письмовий відзив з запереченнями поти позову, справу просив розглянути за його відсутності.

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 19.04.2020р. під час патрулювання було отримано інформацію, що водій автомобіля Volkswagen Go1f, номерний знак НОМЕР_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, під час виконання обов`язків по забезпеченню безпеки дорожнього руху, по вулиці Кримській, 1, в місті Чернігові був виявлений вказаний транспортний засіб, з метою перевірки інформації, зазначеної в орієнтуванні, поліцейськими подана вимога про зупинку, яку водій виконав, зупинивши керований автомобіль безпосередньо в місці виїзду від сервісу АТЛ, що є порушенням п. 15.9 и) ПДР. Після зупинки транспортного засобу, було встановлено, що автомобілем керував гр. ОСОБА_1 , який дійсно мав ознаки алкогольного сп`яніння. За таких обставин водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», результати якого перевищили допустиму норму алкоголю для водіїв та становив 0,45°/о. Позивач, не погодившись із результатом огляду на місці, забажав пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога. Через певний проміжок часу, згідно висновку лікаря, показник алкоголю у гр. ОСОБА_1 вже знаходився в межах допустимої норми, яка визначена спільним наказом МОЗ та МВС «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» пунктом 7 розділу ІІ Інструкції, а саме при допустимій 0,2 проміле, результат вже показав 0,28 проміле. Отже, враховуючи, що на вимогу поліцейського позивач зупинив керований ним транспортний засіб з порушенням Правил дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 була винесена постанова FAK № 2412616 від 19.04.2020, відповідно до змісту якої: 19.04.2020 року о 23 год. 47 хв. в м. Чернігові по вул. Кримська, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Go1f, номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 и) ПДР.

Пункт 2.4 ПДР передбачає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п. 15.9 и) ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 1.10 вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху;

Виконання вимоги працівників поліції про зупинку водієм має здійснюватися з дотримання правил зупинки, передбачених ПДР. Така зупинка не є вимушеною, оскільки ПДР не відносить зупинку на вимогу поліцейського у заборонених місцях до категорії «вимушених». Зупинка будь- якого транспортного засобу має ряд особливостей спрямованих на забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо водій не знає або неправильно трактує правила дорожнього руху, то це може призвести до виникнення аварійних ситуацій на дорозі.

Таким чином, позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної поліції Національної поліції, проходить службу на посаді поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, має спеціальне звання молодший лейтенант поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» дозволяє поліцейському патрульної поліції використовувати інформацію, отриману із відеотехніки з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, яка у розумінні ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом по справі. Як вбачається із відеозаписів зроблених за допомогою портативного відеореєстратора «б/к св-00054», поліцейські, виявивши транспортний засіб Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , подали вимогу про зупинку вказаного автомобіля, яку водій виконав, зупинивши своє авто безпосередньо в місці виїзду від сервісу АТЛ. Вказаний факт також зафіксовано на фотографіях, які були зроблені на місці зупинки (фото та відео додаються на диску).

Отже, наявні матеріали підтверджують факт порушення гр. ОСОБА_1 вимог п. 15.9 и) ПДР, що стало законною підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 28 квітня 2020 року, тобто позивач оскаржив постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності у визначений ч. 2 ст. 286 КАСУ 10-денний строк.

Ухвалою головуючого судді від 30.04.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 14 травня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з пропозицією сплатити судовий збір. Ухвалу суду ОСОБА_1 виконав 22.05.2020.

В суді встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії FAK № 2412616 від 19.04.2020, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Постанова винесена ОСОБА_2 . Суть правопорушення: «водій здійснив зупинку тз безпосередньо в місці виїзду, чим порушив п. 15.9 и ПДР. Порушення зупинок, ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій в місці виїзду» (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення відповідачем наданий відеозапис, проти визнання якого належним та допустимим доказом позивач не заперечував.

При перегляді відеозапису встановлено, що він є не безперервним, фрагментальним, однак, з нього вбачається, що позивач зупинився на вимогу співробітників патрульної поліції. В момент зупинки претензій з приводу порушення правил зупинки співробітники поліції не пред`явили. Підставою зупинки було орієнтування про перебування водія цього транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, однак ця обставина у медичній установі підтверджена не була. Загалом, тільки після біля двох годин стоянки належного позивачу автомобіля співробітники поліції з`ясували, що він порушив правила зупинки.

За таких обставин суд погоджується з тим, що відповідач при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв недобросовісно та притягнув позивача до відповідальності необґрунтовано, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не надав суду відомостей про те, на якій відстані від прилеглої території зупинився транспортний засіб, не спростував посилання позивача на вимушеність зупинки. Надані відповідачем докази не дають суду можливості встановити об`єктивну сторону правопорушення: місце зупинки та стоянки транспортного засобу та їх тривалості. Натомість вина позивача, тобто умисел на порушення Правил дорожнього руху, та негативні наслідки його поведінки за обставинами цієї справи відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст. ст. 122, 286, 293 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № FAK 2412616 від 19.04.2020 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу розміром 255 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду (м. Київ) через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2020.

Суддя А.С. Лібстер