Справа № 468/256/20-а
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/256/20-а
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В, за участю секретаря Рафальської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/256/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції в Миколаївській області капрала поліції Кузнецової Анастасії Олександрівни та Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови поліцейського управління патрульної поліції в Миколаївській області капрала поліції Кузнецової А.О. по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника поліції щодо доведення доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та щодо дослідження усіх істотних обставин справи, позивач просив скасувати постанову серії ЕАК №1528225 від 17.09.2019 року. Позивач, при цьому, заперечив вчинення з його боку правопорушення 17.09.2019 року, оскільки під час руху з метою здійснення повороту ліворуч у відповідності до п. 10.4 ПДР України завчасно зайняв крайню ліву смугу. Також позивач зазначив, що поліцейським не було додано жодних доказів щодо вчинення позивачем інкримінованого порушення.

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.03.2020 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року ухвала про повернення позовної заяви скасована та справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку з цим ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.06.2020 року відкрите провадження у справі та у відповідності до ст. 48 КАС України та постанови Верховного Суду від 26.12.2019 року №724/716/16-а - залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Від позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі до суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду повідомлялись шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі до Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Від відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що факт порушення позивачем п. 11.5 ПДР України підтверджений рапортом поліцейського ОСОБА_2 А. ОСОБА_3 , яка була безпосереднім очевидцем правопорушення.

Крім того, представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області подав клопотання про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду, оскільки ним при зверненні до суду з позовом не був сплачений судовий збір в супереч правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 18.03.2020 року по справі №543/775/17.

З огляду на те, що відповідачі суб`єкти владних повноважень, у передбачений КАС України спосіб повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, з урахуванням визначених ст. 286 КАС скорочених строків розгляду даної категорії справ - суд відповідно до ст. 205 КАС України ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній доказів згідно з ч.5 ст. 77, ч.6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи (копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1528225 від 17.09.2019 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП; копію рапорту ОСОБА_5 ), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Кузнецовою А.О. було винесено відносно позивача постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 17.09.2019 року о 06.23 год. в м. Миколаєві по вул. Залізничній водій ОСОБА_6 керував транспортним засобом IVECO та рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР.

У зв`язку із вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

При цьому, в позові позивач вказав, що не вчиняв викладеного в постанові правопорушення, оскільки під час руху з метою здійснення повороту ліворуч у відповідності до п. 10.4 ПДР України завчасно зайняв крайню ліву смугу.

До того ж , у відповідності до п. 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Крім того, сам п. 11.5 ПДР України, порушення якого інкриміноване позивачу, передбачає також можливі випадки виїзду на крайню ліву смугу, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Натомість, інспектором патрульної поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його позиції дійсним обставинам справи.

При цьому, з врахуванням того, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності підлягає оскарженню такі докази мають бути зафіксовані та збережені для можливості їх перевірки при розгляді скарги на постанову.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, в постанові відсутні будь-які записи про дослідження інспектором будь-яких доказів по справі.

Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст.ст. 283 і 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість відповідачем всупереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачами на розгляд суду не було надано жодних достатніх та допустимих доказів, хоча суд в ухвалі про відкриття провадження вказував на необхідність їх надання.

Що ж стосується наданого до суду рапорту поліцейського, то у відповідності до п. 53 постанови Верховного Суду від 20.05.2020 року по справі №524/5741/16-а рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Натомість окрім рапорту інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення (в тому числі і відеозаписів, в комплексі з якими відповідач вважає такий рапорт допустимим доказом) суду надано не було.

Оскільки згідно зі ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку не надав до суду допустимих достатніх фактичних даних на підтвердження правомірності дій, які оскаржуються фізичною особою, тому сама лише винесена інспектором постанова відносно позивача не є достатньою підставою для притягнення водія до адмінвідповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП і доказом вини позивача у вчиненні вказаного правопорушення, за яке його було притягнуто оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх допустимих доказів та не спростовує презумпції невинуватості та пояснень позивача, викладених в тексті позову, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне особливо зауважити, що в даному випадку справа стосується перевірки судом правомірності та обґрунтованості притягнення особи до адміністративної відповідальності і саме на таку категорію справ поширюється також конституційна презумпція невинуватості, закріплена в ст. 62 Конституції України, з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики Європейського суду з прав людини, який не розрізняє кримінальну та адміністративну відповідальність, вважаючи їх всіх кримінальним переслідуванням, за такого в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не позивач має довести законність своїх вимог і відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, а відповідач суб`єкт владних повноважень достатніми належними та допустимими доказами має довести наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення та законність її притягнення до адміністративної відповідальності, спростувавши таким чином презумпцію невинуватості особи.

При цьому з аналізу ст. 293 КУпАП та ст.2 КАС України в частині мети судового перегляду постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за скаргою такої особи та в частині завдань адміністративного судочинства (захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) та оцінки законності та обґрунтованості оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень слідує, що розглядаючи позов фізичної особи про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності суд не вправі досліджувати нові докази на підтвердження вини особи, які при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень не враховувались.

Вказане є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Що стосується пропуску позивачем строку звернення до суду, то, як вказано вище, ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.03.2020 року позовну заяву було повернуто позивачу через пропуск строку звернення до суду та невизнання заявлених позивачем причин (вжиття позивачем альтернативних дій та способів оскарження постанови інспектора) поважними.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року ухвала про повернення позовної заяви скасована та справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду, що є підставою для поновлення пропущеного позивачем строку та розгляду позову по суті.

Що стосується клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року №543/775/17, згідно з якою за подання позову про оскарження рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності має сплачуватись судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то суд враховує наступне.

Постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року №543/775/17 набрала законної сили 18.03.2020 року та вказаною постановою Велика Палата Верховного Суду відступила від чинного до цього висновку Верховного Суду України, за яким позивачі за даною категорією справ були звільненні від сплати судового збору.

При цьому, позивач звернувся до з даним позовом 28.02.2020 року, тобто до набрання законної сили постановою Великої Палати Верховного Суду та коли діяв правовий висновок Верховного Суду України щодо звільнення позивачів за даною категорією справ від сплати судового збору.

За такого, у суду немає достатніх підстав для висновку, що при зверненні до суду позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст. 161 КАС України, як наслідок цього, - відсутні підстави на даному етапі розгляду для визначення позивачу строку на усунення недоліків та для залишення позову без розгляду.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений позивачем ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАК №1528225 від 17.09.2019 року за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Позов ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції в Миколаївській області капрала поліції Кузнецової Анастасії Олександрівни та Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1528225 від 17.09.2019 року за ст. 122 ч. 2 КУпАП задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1528225 від 17.09.2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП та провадження по справі закрити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

поліцейський управління патрульної поліції в Миколаївській області капрала поліції Кузнецова Анастасія Олександрівна (службова адреса: вул. Новозаводська, 1Б/1 м. Миколаїв Миколаївської області);

Управління патрульної поліції в Миколаївській області (вул. Новозаводська, 1Б/1 м. Миколаїв Миколаївської області).

Повне рішення суду складене 26.06.2020 року.

СУДДЯ: