Справа № 193/1354/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2020 року м. Дніпросправа № 193/1354/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петренчука Дениса Геннадійовича на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2020 року (суддя у 1 інстанції Шумська О.В.) в адміністративній справі №193/1354/19 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петренчук Денис Геннадійович про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петренчук Денис Геннадійович, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК №1546846 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 вересня 2019 року

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1546846 від 22.09.2019 року і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, спірна постанова винесена у зв`язку з тим, що 22.09.2019 року позивач керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 81км /год в населеному пункті с.Головчинці, чим перевищив встановленні обмеження швидкості на 31 км/год. Швидкісь вимірювалась приладом TRUCAM 000682. Таким чином, позивач порушив п.12.4.ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год)» (а.с.4).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме, згідно п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, унесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Так, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року. Таким чином, будь-які посилання поліцейських як на доказ вини на фото з приладу TruCAM 00340 є очевидно недопустимими та не можуть бути взяті до уваги судом. Також, суд першої інстанції зазначив, що спірна постанова не містить п. 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження, за статтею 289 КУпАП роз`яснено», тобто не відповідає вимогам передбаченим інструкцією. Окрім цього, відповідно до ч.6 ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити, зокрема, вказівку про порядок і строк її оскарження. Крім того, інспектор не встановив обставин, які передбачені вказаними вище нормами, у тому числі, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, тобто грубо порушив вимоги інструкції та кодексу України про адміністративні правопорушення, що в свою чергу вказує на однобічність та не повноту розгляду справи та є беззаперечною підставою для скасування постанови.

Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно з пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, відносно висновків суду першої інстанції, що автотранспортний засіб лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362, а тому відповідач не може посилатися на нього як на належний доказ, колегія суддів зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/1-2903-2012, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвиту і торгівлі України від 02.11.2015 р. № 1362 внесено зміни до Державного реєстру засобі вимірювальної техніки, зокрема, виключено з реєстру певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені за відповідними номерами, в тому числі й У3197-12.

Разом з тим, засоби вимірювальної техніки, введені в експлуатацію до моменту виключення з реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів перевірки.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 22.11.2018р. №22-01/13775, виданого ДП «Укрметртестстандра», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 № НОМЕР_1 , який був використаний відповідачем під час фіксування вчиненого позивачем порушення, є придатним до застосування.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відхилив докази перевищення швидкості позивачем, зафіксовані за допомогою TruCAM LTI 20/20 №С000682.

Щодо висновків, суду першої інстанції що спірна постанова не відповідає вимогам передбаченим інструкцією, оскільки в ній відсутня інформація щодо порядку і строку її оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції 1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній Формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

В даному випадку була винесена постанова у вигляді стрічки, та на зворотному боці бланку постанови зазначені всі дані передбачені Інструкцією, зокрема положення ст. 63 Конституції України, ст.ст. 268, 289, 307, 308 КУпАП.

Відносного того, що інспектор не встановив обставин що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чим грубо порушив вимоги інструкції та кодексу України про адміністративні правопорушення, слід зазначити, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петренчука Дениса Геннадійовича на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2020 року в адміністративній справі №193/1354/19 - задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2020 року в адміністративній справі №193/1354/19 - скасувати.

Ухвалити в справі №193/1354/19 нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 24.06.2020р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко