Справа № 360/1787/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1787/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування листа від 07.04.2020 № 1154, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач, УСЗН Марківської РДА), в якому позивач, після уточнення позовних вимог, просить: визнати протиправним та скасувати лист начальника УСЗН Марківської РДА від 07.04.2020 № 1154 ОСОБА_2 щодо згоди отримання ОСОБА_1 копій документів; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на запит від 31.04.2020 та зобов`язати утриматися від ненадання відповіді на цей запит публічної інформації щодо економічного добробуту; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_1 документів із особової справи № 3460 ОСОБА_2 та зобов`язати вчинити певні дії: надіслати на поштову адресу копії документів, що стосуються обов`язку повернути виплачену частину субсидії; постановити, що мало місце з 07.04.2020 по дату винесення судового рішення дискримінація ОСОБА_1 в формах пряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск УСЗН Марківської РДА способом перешкоджання в отриманні публічної інформації щодо економічного добробуту, що є порушення заборони зловживання правами (стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод); стягнути на користь ОСОБА_1 800 грн компенсації моральної шкоди від протиправних дій УСЗН Марківської РДА з особового рахунку відповідача.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 звернулася до позивача з дорученням представляти в адміністративних судах інтереси їх домогосподарства з приводу незаконного позбавлення субсидії (та накладеного обов`язку на сім`ю позивача повернути виплачену частину субсидії). 31.03.2020 позивач письмово звернувся з заявою про надання доказових документів із особової справи № 3460, яка була відкрита за заявою про надання житлової субсидії ОСОБА_2 , в якій просив надати в електронному вигляді документи на електронну пошту, а саме: довідку Кризької сільської ради про склад сім`ї ОСОБА_2 ; акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї при призначенні житлової субсидії; витяг з Протоколу засідання Комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням та наданням населенню субсидії від 05.11.2019; протокол засідання комісії від 21.01.2020.

Протягом п`яти днів документи не були надіслані. 07.04.2020 начальник УСЗН Марківської РДА звернувся до ОСОБА_2 листом із проханням надати згоду на отримання ОСОБА_1 . копій документів, в якому повідомив, що ОСОБА_1 надіслав заяву з проханням надати йому шляхом надсилання на електронну адресу копії документів щодо її особової справи по призначенню житлової субсидії.

Позивач вважає, що ненадсилання йому відповіді на запит інформації за своєю суттю є безпідставною відмовою у задоволенні запиту на інформацію дієздатного громадянина. Вказані обставини викликали в позивача почуття приниження його людської гідності і честі, відчуття дискримінації як особи чоловічої статі, що перебуває в шлюбі із жінкою, та моральні страждання. Позивач вважає, що мала місце дискримінація його в праві на отримання копій документів, що стосуються життя його сім`ї та які накладають на сім`ю фінансові обов`язки, що є порушенням ст. ст. 14 та 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач вважає, що в листі відповідач висловив Зелик Ганні Андріївні вказівки до дискримінації сім`ї позивача та особисто позивача, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 04.05.2020 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 18.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.05.2020 за вх. № 20326 від позивача до суду надійшла заява про зміну прохальної частини адміністративної позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.05.2020 заяву ОСОБА_1 від 25.05.2020 вх. № 20326/2020 повернуто заявнику без розгляду.

15.06.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив (арк. спр. 33-35), в обґрунтування якого останній послався на таке. Доручення від 31.03.2020, яке додано до позовної заяви, управлінню не надавалося, та в порушення статті 59 КАС України не містить посвідчувального напису, та не може підтверджувати повноваження представника сторони, як учасника справи.

02.04.2020 УСЗН Марківської РДА отримало заяву позивача від 31.03.2020 з проханням надати на електронну адресу ОСОБА_1 копії документів з особової справи іншої особи - ОСОБА_2 , щодо призначення житлової субсидії, а саме: довідка Кризької сільської ради про склад сім`ї ОСОБА_2 ; акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї при призначенні житлової субсидії; витяг з Протоколу засідання районної комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням та наданням населенню субсидії від 05.11.2019; протокол засідання цієї комісії від 21.01.2020.

При розгляді даної заяви та прийнятті рішення про направлення ОСОБА_2 запиту для отримання дозволу надання запитуваних копій документів Управління керувалося тим, що Конституція України закріпляє гарантію для кожної особи щодо незаконного втручання в її особисте і сімейне життя. Рядом нормативно-правових актів врегульовано питання стосовно недопущення збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди та необхідність вживання розпорядниками інформації заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб (ст. 32 Конституції України, ст. ст. 14, 16 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 11 «Про інформацію», ст. ст. 7-10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно з п. 22 Положення про порядок призначення субсидії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

За призначенням субсидії до Управління зверталася ОСОБА_2 , яка є головою домогосподарства, та саме їй призначено житлову субсидію на підставі поданих нею документів. За призначенням житлової субсидії до Управління позивач не звертався з відповідною заявою та не вирішувалося питання щодо окремого призначення йому субсидії.

Тому відповідач вважає, що права, свободи та інтереси позивача не порушені, а тому не підлягають захисту.

В поданій заяві від 02.04.2020 ОСОБА_1 не обґрунтував правову підставу отримання запитуваних копій документів. Крім того, до заяви не додано довіреності, оформленої відповідно до діючого законодавства, згідно якої ОСОБА_2 доручає позивачеві представляти інтереси в УСЗН Марківської РДА, зокрема, подавати заяви та отримувати будь-яку інформацію чи копії документів, що стосуються реалізації її права на соціальний захист. Приписка в кінці даної заяви не може свідчити про надання ОСОБА_2 права на отримання запитуваних копій документів, так як не оформлена відповідно до діючого законодавства, написана однією рукою, не має посвідчуваного напису.

Окрім того, 19.02.2020 ОСОБА_2 самостійно зверталася до Управління з заявою щодо роз`яснення підстав припинення виплати субсидії на 2019-2020 роки, на яку 27.02.2020 надано обґрунтовану відповідь особисто на руки.

У разі, якщо запит на отримання копій документів подала особисто ОСОБА_2 або було додано довіреність, оформлену згідно діючого законодавства, Управління мало б право на надання запитуваних копій документів, однак цього здійснено не було. Тому відповідачем направлено спірний запит.

Частиною другою статті 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Отримання ОСОБА_2 субсидії безпосередньо впливає на її майновий стан, тому відомості про розмір та період отримання нею коштів є конфіденційною інформацією про таку особу.

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Надання органом державної влади іншим особам інформації, яка є конфіденційною, нерозривно пов`язано з втручанням в особисте життя особи, щодо якої така інформація розповсюджується. Кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається. Особа має право на ознайомлення із інформацією про інших осіб лише за рішенням суду, або за згодою особи. Розпорядники інформації повинні вжити заходів щодо несанкціонованого доступу до інформації про особу. Одним із таких заходів є повідомлення особи, щодо якої здійснено запит на інформацію, та отримання від неї згоди на надання такої інформації іншим особам. Розголошення інформації про особу уповноваженими державними органами, що стала відома внаслідок виконання своїх службових обов`язків, тягне за собою юридичну відповідальність, оскільки інформація про особу охороняється законом. Тому при вирішенні питання про надання інформації повинні враховуватися зазначені обставини.

Тому з метою захисту інтересів ОСОБА_2 та попередження можливого незаконного використання відомостей про неї Управлінням було письмово повідомлено її (лист вих. № 1154 від 07.04.2020) про подану ОСОБА_1 заяву з проханням надати йому копії документів з її особової справи № 3460 щодо призначення субсидії та надати згоду для їх надання запитувачу. ОСОБА_2 не надала відповіді, тобто не надала письмової згоди на направлення позивачу копій документів. Тому відповідачем відмовлено позивачу в отриманні запитуваних ним копій документів із особової справи № 3460 щодо призначення субсидії ОСОБА_2 .

Також відповідач зазначив, що не мав на меті будь-якого приниження людської гідності і честі, дискримінації позивача, та зі змісту спірного листа не вбачається наявність вказівок до дискримінації позивача.

На підставі викладеного відповідач вважає свої дії правомірними, тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого.

З матеріалів справи встановлено, що 07.10.2019 ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) подано заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі та Декларацію про доходи і витрати. 05.11.2019 на засіданні комісії прийнято рішення про призначення ОСОБА_2 житлової субсидії без урахування осіб, які зареєстровані, але фактично не проживають. 21.01.2020 на засіданні комісії було прийнято рішення припинити виплату житлової субсидії з 01.01.2020 (арк. спр. 40-41).

19.02.2020 ОСОБА_2 звернулася до УСЗН Марківської РДА з заявою про роз`яснення підстав відмови в отриманні субсидії на 2019-2020 роки. Відповідь ОСОБА_2 просила надати їй особисто (на руки) (арк. спр. 39).

У відповідь на вказану заяву УСЗН Марківської РДА листом від 27.02.2020 № 808 повідомило про підстави відмови в отриманні субсидії на 2019-2020 роки (арк. спр. 40-41).

Лист від 27.02.2020 № 808 ОСОБА_2 отримала особисто 02.03.2020 (арк. спр. 41).

31.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Марківської РДА з заявою, в якій зазначив, що в управлінні знаходиться особова справа № 3460, яка сформована на підставі заяви про призначення субсидії ОСОБА_2 , як представника домогосподарства. Тому ОСОБА_1 просив надати на його електронну адресу копії таких документів: довідку Кризької сільської ради про склад сім`ї ОСОБА_2 ; акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї при призначенні житлової субсидії; витяг з Протоколу засідання Комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням та наданням населенню субсидії від 05.11.2019; протокол засідання комісії від 21.01.2020 (арк. спр. 36).

На виконання вказаної заяви УСЗН Марківської РДА листом від 07.04.2020 № 1154 звернулося до ОСОБА_2 щодо надання останньою згоди на отримання ОСОБА_1 копій документів (арк. спр. 2).

Листом від 30.04.2020 № 1266 УСЗН Марківської РДА відмовило ОСОБА_1 в отриманні запитуваних копій документів із особової справи № 3460 щодо призначення субсидії ОСОБА_2 , оскільки остання не надала письмової згоди на надання копій документів (арк. спр. 37).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд враховує таке.

Статтею 19 Основного Закону України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 (далі - Положення)

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках) (пункт 4 Положення).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (абзац перший пункту 9 Положення).

Пунктом 22 Положення визначено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії у випадках, передбачених абзацами другим і третім цього пункту, приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Житлова субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання.

Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства (абзац перший пункту 24 Положення).

Відповідно до пункту 43 Положення для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності);

договір наймання (оренди) житла (у разі наявності).

У разі прийняття рішення про призначення (непризначення) житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно обирає форму такого повідомлення (в паперовому або електронному (за наявності адреси електронної пошти) вигляді або смс-повідомлення) (пункт 61 Положення).

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення (пункт 61 Положення).

Заявник має право оскаржити до комісії або до суду рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо розміру призначеної субсидії або про відмову в призначенні житлової субсидії, а також рішення щодо подання документів на розгляд комісії (пункт 64 Положення).

Рішення комісії про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду (пункт 67 Положення).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), який в розумінні Положення є уповноваженим представником домогосподарства.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за призначенням субсидії зверталась ОСОБА_2 , яка є уповноваженим представником домогосподарства та особою, якій призначено субсидію.

Суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 не звертався з відповідною заявою про призначення субсидії та відповідачем не вирішувалося питання щодо окремого призначення субсидії ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, в зверненні від 31.03.2020 ОСОБА_1 просив надати на його електронну адресу копії документів з особової справи № 3460 ОСОБА_2 , а саме: довідку Кризької сільської ради про склад сім`ї ОСОБА_2 ; акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї при призначенні житлової субсидії; витяг з Протоколу засідання Комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням та наданням населенню субсидії від 05.11.2019; протокол засідання комісії від 21.01.2020.

Статтею 244 Цивільного кодексу України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до положень статті 245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Абзацом десятим статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Статтею 14 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що законодавцем встановлено заборону щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, а розпорядники інформації, які нею володіють, можуть поширювати її лише за згодою осіб.

Відтак, суд вважає правомірними дії УСЗН Марківської РДА щодо звернення до ОСОБА_2 з листом від 07.04.2020 № 1154 про надання останньою згоди на отримання ОСОБА_1 копій документів, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_2 є уповноваженим представником домогосподарства та особою, якій призначено субсидію, а ОСОБА_1 не було надано довіреність, посвідчену у визначеному законом порядку, на отримання спірних документів. Крім того, лист відповідача від 07.04.2020 № 1154 не є індивідуальним актом (рішенням суб`єкта владних повноважень) у розумінні статті 4 КАС України та не тягне правових наслідків для позивача.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування листа начальника УСЗН Марківської РДА від 07.04.2020 № 1154 ОСОБА_2 щодо згоди на отримання ОСОБА_1 копій документів слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на запит від 31.03.2020 суд зазначає таке.

Як встановлено судом, у відповідь на запит ОСОБА_1 від 31.03.2020 УСЗН Марківської РДА листом від 30.04.2020 № 1266 відмовило ОСОБА_1 в отриманні запитуваних копій документів із особової справи № 3460 щодо призначення субсидії ОСОБА_2 (арк. спр. 37).

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Звернення позивача розглянуто відповідачем у передбачений Законом України "Про звернення громадян" строк. Відтак, у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача утриматися від ненадання відповіді на запит публічної інформації щодо економічного добробуту, суд не знаходить підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог, оскільки задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_1 документів із особової справи № 3460 ОСОБА_2 та зобов`язання вчинити певні дії: надіслати на поштову адресу копії документів, що стосуються обов`язку повернути виплачену частину субсидії, суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_2 є уповноваженим представником домогосподарства та особою, якій призначено субсидію, а ОСОБА_1 не було надано довіреності, посвідченої у визначеному законом порядку, на отримання вказаних документів.

Щодо позовної вимоги про постановлення, що мало місце з 07.04.2020 по дату винесення судового рішення дискримінація ОСОБА_1 в формах пряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск УСЗН Марківської РДА способом перешкоджання в отриманні публічної інформації щодо економічного добробуту, що є порушення заборони зловживання правами (стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), суд зазначає таке.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до статті 24 Конституції України, статей 2, 7 Загальної декларації прав людини, статей 2, 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, статті 2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14, стаття 1 Протоколу № 12 до Конвенції) необхідною підставою для встановлення факту дискримінації є обумовленість відмінного ставлення за певними ознаками.

У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що лише розрізнення, яке базується на персональній ознаці, за якою особа чи групи осіб відрізняються один від одного, можна характеризувати як дискримінацію (рішення у справах "Карсон та інші проти Сполученого Королівства", "Кьєльдсен, Буск Мадсен і Педерсен проти Данії"). Суд деталізує вимоги до природи ознак, за якими забороняється дискримінація, та встановлює, що категорія "інші ознаки" поширюється винятково на такі ознаки, які за своєї природою є достатньо подібними до ознак, які вже перелічені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто відносяться до визначального для ідентичності особи вибору або є невід`ємними, вродженими та незмінними характеристиками (рішення у справі "Петерка проти Чеської Республіки").

Отже, факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою.

Позивачем не наведено доводів, які б дозволили обґрунтовано припустити, що має місце різниця у ставленні відповідача до ОСОБА_1 через будь-яку наявну в нього персональну ознаку, а тому доводи позивача про наявність дискримінаційного ставлення до нього є необґрунтованими.

Судом не встановлено ознак дискримінації в діях відповідача при розгляді звернення ОСОБА_1 .

У задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 800 грн компенсації моральної шкоди від протиправних дій УСЗН Марківської РДА з особового рахунку відповідача також слід відмовити, оскільки судом встановлено, що відповідач під час розгляду запиту позивача діяв правомірно, та при розгляді справи судом не встановлено обставин, які б вказували на заподіяння позивачу моральної шкоди. Окрім того, суд зауважує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завданих моральних страждань.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивача звільнено від їх сплати в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування листа від 07.04.2020 № 1154, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун