Справа № 260/956/20
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2020 року м. Ужгород№ 260/956/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Ковач І.В.

представник відповідача 1 - не з`явився;

представника відповідача 2 - Щадей С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій, Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій, Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області, згідно якого просила суд: 1.Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій щодо зберігання та використання шляхом зазначення у довідці серії Серія НОМЕР_1 Міністерство внутрішніх справ України, Департамент інформаційних технологій. Довідка наступних відомостей про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт НОМЕР_3 виданий 03 січня 2013 р. Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області): «Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили»; 2.Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій надати ОСОБА_1 індекс АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт НОМЕР_3 виданий 03 січня 2013 р. Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області) повну і точну інформацію про наявність/відсутність судимостей без зазначення додаткових відомостей: «Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили»; 3.Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій виключити із бази даних інформацію про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт НОМЕР_3 виданий 03 січня 2013 р. Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області): «Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.З ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили».

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 28.02.2020 року отримала через територіальне відділення УОІ-ВОІ (відділ) оперативної інформації при управлінні МВС України в області) оригінал довідки серії І НОМЕР_4 № НОМЕР_5 сформованої ТСЦ №8042 РСЦ МВС в м. Києві Міністерство внутрішніх справ України, Департамент інформаційних технологій. Довідка 025083773 1. Вище вказана довідка містить наступні складові та зміст:

«Серія 1 І А НОМЕР_5 Міністерство внутрішніх справ України, Департамент інформаційних технологій, Довідка : За обліками МВС громадянин(ка) УКРАЇНИ ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) Україна на території України станом на 28.02.2020 не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили». Дії Міністерства Внутрішніх Справ України в особі Департаменту Інформаційних Технологій, що виразилися у наданні довідки вище викладеного змісту та сам зміст довідки є протиправним. В довідці вказано, що обвинувачення позивачеві було пред`явлено 20.02.2003 року, тобто понад ніж 17 років тому. І з тих пір відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. З наведеного вбачається, що позивач вже 17 років вважається особою, що притягалася до кримінальної відповідальності. Цей факт позивач особисто виправити не може, бо у нього відсутні необхідні документи. Відображення (внесення) цієї інформації в «довідці про відсутність судимості» завдає шкоди позивачу в тому числі реалізовувати своє право на отримання посвідки на постійне проживання, право на набуття статусу особи, що має право постійного проживання в Португальській республіці.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач звернулась до суду за захистом, як вона вважає свого порушеного права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд даний адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної справи. Правом подання відзиву визначеним ст. 162 КАС України відповідач не скористався, а тому судом вирішено проводити розгляд справи на основі наявних в матеріалах справи доказах.

Представник Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області проти задоволення даного адміністративного позову з підстав викладених у позовній заяві не заперечувала та залишила розгляд даної справи на розсуд суду, при цьому додатково пояснивши, що Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області жодних рішень відносно позивача не приймало та відповідно не може бути відповідачем в даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши думку представників сторін з приводу спірних правовідносин, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається і з матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_1 28.02.2020 року отримала через територіальне відділення УОІ-ВОІ (відділ) оперативної інформації при управлінні МВС України в області) оригінал довідки серії І НОМЕР_4 № НОМЕР_5 сформованої ТСЦ №8042 РСЦ МВС в м. Києві Міністерство внутрішніх справ України, Департамент інформаційних технологій. Довідка (а.с.16). Вище вказана довідка містить наступні складові та зміст:

«Серія 1 І А НОМЕР_5 Міністерство внутрішніх справ України, Департамент інформаційних технологій, Довідка : За обліками МВС громадянин(ка) УКРАЇНИ ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) Україна на території України станом на 28.02.2020 не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили». Дії Міністерства Внутрішніх Справ України в особі Департаменту Інформаційних Технологій, що виразилися у наданні довідки вище викладеного змісту та сам зміст довідки є протиправним. В довідці вказано, що обвинувачення позивачеві було пред`явлено 20.02.2003 року, тобто понад ніж 17 років тому. І з тих пір відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. З наведеного вбачається, що позивач вже 17 років вважається особою, що притягалася до кримінальної відповідальності. Цей факт позивач особисто виправити не може, бо у нього відсутні необхідні документи. Відображення (внесення) цієї інформації в «довідці про відсутність судимості» завдає шкоди позивачу в тому числі реалізовувати своє право на отримання посвідки на постійне проживання, право на набуття статусу особи, що має право постійного проживання в Португальській республіці.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач звернулась до суду за захистом, як вона вважає свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до пункту 1 Положення про Департамент інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.12.2015 року № 1572 (далі - Положення № 1572) Департамент інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України є структурним підрозділом апарату МВС, який здійснює, координує та контролює інформаційне забезпечення діяльності структурних підрозділів апарату Міністерства та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр.

Згідно із пунктом 2 Положення № 1572 Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.

Підпунктом 25 пункту 8 Положення № 1572 передбачено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надання громадянам інформації про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (частина п`ята статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.2002 № 823/188, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 року № 1256 (далі - Порядок № 1256).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1256 довідка - документ, який містить відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, та надається фізичній особі у відповідь на її запит;

персонально-довідковий облік - систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що довідка, яка надається Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України має містити інформацію за трьома напрямками, а саме:

1) про притягнення особи до кримінальної відповідальності;

2) про відсутність (наявність) судимості;

3) про наявність обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 частини першої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням закону.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

З метою аналізу відображення інформації, що міститься в довідках позивач діючи через свого представника 21.01.2020 року зверталась до суду за отриманням інформації чи:

чи на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувачення (обвинувальний акт) від 20.02.2003 року пред`явлене Ужгородським РВВС Закарпатської області громадянці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пацканьово, Ужгородський р-н, Закарпатська обл.,Україна, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003 року за злочин передбачений ч. З ст. 185 КК України;

чи Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглянуто обвинувачення (обвинувальний акт) від 20.02.2003 року пред`явленому Ужгородським РВВС Закарпатської області громадянці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пацканьово. Ужгородський р-н, Закарпатська обл.,У країна, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003 року за злочин передбачений ч. З ст. 185 КК України;

чи розглядається Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області будь яке інше кримінальне провадження за яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пацканьово. Ужгородський р-н, є обвинуваченою чи то підсудною (а.с.14).

23.01.2020 року позивачем отримано листа №01-34/26/2020 з змісту якого вбачається, дослівно: «На Ваш запит від 21.01.2020 р. щодо інформації про гр. ОСОБА_1 повідомляю, що згідно з відомостями, які містяться в автоматизованій системі документообігу суду КП " Д-3 з 201 1 по сьогодні та в журналі алфавітного обліку за 2003 та 2004 р, вбачається, будь - яка інформація за прізвищем ОСОБА_2 не значиться в проваджені Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області (а.с.15).

Оскільки на сьогоднішній день немає кримінальних справ, про які йдеться в спірній довідці, відсутні докази пред`явлення позивачу обвинувачень, - є недостовірною інформація, яка зберігається Департаментом інформаційних технологій МВС України: «Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили».

Зберігання такої недостовірної інформації, а тим більше її видання в офіційному документі, на переконання позивача, є незаконним втручанням в особисте життя позивача, порушенням його прав, свобод та інтересів, які підлягають захисту у відповідності до частини 1 статті 2 КАС України.

Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відповідач у встановлений судом строк відзиву у порядку ст. 162 КАС України не подав, що в силу ч. 4. ст. 159 КАС України, кваліфікується судом як визнання позову. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Тому позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у Постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року по справі№804/4135/18 (адміністративне провадження №К/9901/20138/19).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесених судових витрати у вигляді сплати судового збору в загальному розмірі 2522,40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні сорок копійок), що був сплачений позивачем згідно квитанцій №64217, №64251 та №64228 від 13.04.2020 року, так як згідно процесуального законодавства не передбачено можливість виключення відповідача з розгляду справи а належним відповідачем у справі є саме Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій так як воно приймало оскаржуване рішення стосовно позивача і саме з нього підлягають стягненню судові витрати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційнйи код - НОМЕР_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій (вул. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01024,код ЄДРПОУ - 00032684) Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (вул.Ф.Ракоці, буд.13,м.Ужгород,Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ - 40108913) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій щодо зберігання та використання шляхом зазначення у довідці серії Серія НОМЕР_1 Міністерство внутрішніх справ України, Департамент інформаційних технологій. Довідка наступних відомостей про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт BP 505 284 виданий 03 січня 2013 р. Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області): Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій надати ОСОБА_1 індекс АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт BP 505 284 виданий 03 січня 2013 р. Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області) повну і точну інформацію про наявність/відсутність судимостей без зазначення додаткових відомостей: Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій виключити із бази даних інформацію про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПГІ НОМЕР_2 , Паспорт BP 505 284 виданий 03 січня 2013 р. Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області): Разом з тим є особою, якій 20.03.2003 Ужгородським РВ УМВС Закарпатської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальна справа №1202403 від 04.02.2003. Направлено до суду 15.04.2003. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій (вул. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01024,код ЄДРПОУ - 00032684) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в загальному розмірі 2522,40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні сорок копійок), що був сплачений позивачем згідно квитанцій №64217, №64251 та №64228 від 13.04.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 01.07.2020 року.

СуддяС.А. Гебеш