Справа № 440/2563/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2563/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі-відповідач, ГУПФУ в Полтавській області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в призначенні ОСОБА_1 з 12 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні з 12 лютого 2020 року здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , визначивши його у розмірі 86 відсотків від суддівської винагороди , вказаної у довідці Верховного Суду № 13-ККС від 11 лютого 2020 року, без обмеження граничною сумою.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 % від суми суддівської винагороди, що зазначена у довідці Верховного Суду від 11.02.2020 №13-ККС. Наголошує на тому, що, не погодившись із розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, неодноразово зверталася до відповідача із заявами про перерахунок утримання, виходячи із стажу роботи суддею 23 роки 06 місяців 03 дні. Проте, відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку з огляду на відсутність необхідного стажу роботи судді. На переконання позивача, пенсійний орган не врахував приписи пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, які визначають спеціальний порядок визначення стажу роботи судді. З урахуванням викладеного, на думку позивача, вона має стаж роботи на посаді судді 23 роки 06 місяців 03 дні, що надає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % від суддівської винагороди відповідно до пункту 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.27-28/ посилається на те, що на час звернення заявника з відповідною заявою відсутні нормативно-правові акти, якими визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.Наголошує на тому, що на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.08.2017 позивачу визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 % від суддівської винагороди. Також, відповідач акцентував увагу на тому, що у системі персоніфікованого обліку відсутні дані щодо нарахованих позивачу сум заробітної плати за листопад 2010 та січень 2011, а отже ці періоди не можуть зараховуватися до страхового стажу.

З урахуванням пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 працювала на посаді судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду з 15.05.2019 по 11.02.2020/а.с.20/.

Рішенням Вищої ради правосуддя №372/0/15-20 від 11.02.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду у зв`язку із поданням заяви про відставку /а.с.18/.

13.02.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці /а.с.71/ на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.02.2020 №13-ККС /а.с.19/.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 % суддівської винагороди, виходячи із стажу роботи судді 22 роки 06 місяців 28 днів /а.с.69/.

Разом з тим позивач 16.03.2020 звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановити його у розмірі 86 %, виходячи із стажу роботи судді - 23 роки 06 місяців 03 дні /а.с.8-9/.

Листом від 12.03.2020 №1206-1081/С-03/8-1600/20 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило позивача про те, що їй з 12.02.2020 здійснюється виплата щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Верховного Суду від 11.02.2020 №13-ККС. Окрім цього, на виконання постанови Крюківського районного суду від 07.08.2017 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці визначено у розмірі 84 % грошового утримання судді. Водночас повідомлено, що за даними системи персоніфікованого обліку відсутні дані щодо нарахованих сум заробітної плати за листопад 2010 року та січень 2011 року. Тому, вказані періоди роботи не включено до розрахунку стажу на посаді судді, а грудень 2010 року зараховано з 01.12.2010 по 21.12.2010 пропорційно сплаченим внескам /а.с.11/.

Позивач не погоджуючись із вищенаведеною відповіддю пенсійного органу звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці. Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Конституційний Суд України у пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів.

Питання щодо призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання у спірному періоді врегульовано Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1402).

Пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом втрачає чинність Закон №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України від 6.12.2016 №1774-VIII та у редакції Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII) було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Матеріалами справи встановлено, що позивач 13.02.2020 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою, у якій просила здійснити перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із стажу роботи судді - 23 роки 06 місяців 03 дні /а.с.8-9/.

Листом від 12.03.2020 №1206-1081/С-03/8-1600/20 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило позивача про те, що їй з 12.02.2020 здійснюється виплата щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Верховного Суду від 11.02.2020 №13-ККС. Окрім цього, на виконання постанови Крюківського районного суду від 07.08.2017 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці визначено у розмірі 84 % грошового утримання судді. Водночас повідомлено, що за даними системи персоніфікованого обліку відсутні дані щодо нарахованих сум заробітної плати за листопад 2010 року та січень 2011 року. Тому, вказані періоди роботи не включено до розрахунку стажу на посаді судді, а грудень 2010 року зараховано з 01.12.2010 по 21.12.2010 пропорційно сплаченим внескам /а.с.11/.

Отже, спірним моментом у цій справі є саме визначення стажу роботи позивача на посаді судді, яке надає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.08.2017 по справі №537/2849/17 /а.с.13-17/, що набрала законної сили 11.10.2017, позовні вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинення дій - задоволено. Визнано протиправною відмову Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні і в органах прокуратури 05 років 17 днів , та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 05 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та відмову здійснити розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з врахуванням до загальної суми заробітної плати суми виплаченої допомоги на оздоровлення без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 04 липня 2017 року № 353 щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 скасовано. Зобов`язано Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного Фонду України Полтавської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні та в органах прокуратури 05 років 17 днів , також половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - два роки п`ять місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , визначивши його у розмірі 84 % від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з врахуванням суми допомоги на оздоровлення в сумі 1 333 грн., виходячи із розміру заробітної плати 25 133 грн. на підставі довідок ТУ ДСА України в Полтавській області № 286 від 07 червня 2017 року, № 02-19/1168 від 12 червня 2017 року та № 301 від 26 червня 2017 року, без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, починаючи з 31 травня 2017 року. Зобов`язати Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного Фонду України Полтавської області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.08.2017 по справі №537/2849/17 встановлено, що ОСОБА_1 має стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 22 роки 09 місяців 09 днів.

Відповідно до ст. ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім цього, із копії розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 15.05.2019 по 11.02.2020 на посаді судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду, а саме 08 місяців 28 днів /а.с.20/.

Також, з копії вищенаведеного розрахунку можна встановити, що загальний стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді становить 23 роки 06 місяців 03 дні.

Відтак, беручи до уваги те, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.08.2017 по справі №537/2849/17 встановлено стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 22 роки 09 місяців 09 днів та зважаючи на те, що ОСОБА_1 працювала з 15.05.2019 по 11.02.2020 на посаді судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду, а саме 08 місяців 28 днів, суд дійшов висновку, що позивач має стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у загальному розмірі - 23 роки 06 місяців 03 дні.

Таким чином, загальний стаж позивача на посаді судді, що дає йому право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання станом на момент звільнення складає 23 повних роки, що є підставою для збільшення його щомісячного довічного грошового утримання до 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді.

Окрім цього, пенсійний орган як на підставу відмови посилається на той факт, що за даними системи персоніфікованого обліку відсутні дані щодо нарахованих сум заробітної плати за листопад 2010 року та січень 2011 року. Тому, вказані періоди роботи не включено до розрахунку стажу на посаді судді, а грудень 2010 року зараховано з 01.12.2010 по 21.12.2010 пропорційно сплаченим внескам /а.с.11/.

Суд відхиляє зазначені аргументи відповідача з огляду на наступне.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі-Закон 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частинами першою та другою статті 20 Закону №1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини шостої цієї статті страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

А в силу положень частини десятої згаданої статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом вищезазначених норм Закону №1058-IV, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.09.18 у справі №482/434/17.

Як наслідок, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України даних про сплату страхових внесків за листопад 2010 року та січень 2011 року не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Отже, ГУ ПФУ в Полтавській області, відмовляючи позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % суддівської винагороди, виходячи із стажу роботи судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 23 роки 06 місяців 03 дні, діяв всупереч встановленому законом порядку, а тому його дії щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні є протиправними.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні з 12 лютого 2020 року, визначивши його у розмірі 86 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду № 13-ККС від 11 лютого 2020 року.

Разом з тим щодо позовних вимог в частині зобов`язання здійснити перерахунок без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без застосування обмежень максимальної величини єдиного внеску, суд зауважує, що такі вимоги є передчасними, адже перерахунок довічного грошового утримання позивачу наразі не проведено. А оскільки судовому захисту підлягають саме порушенні права та законні інтереси, у задоволенні позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 наразі належить відмовити.

Отже позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно клопотання про встановлення судового контролю, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, цією нормою передбачено право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На цей час у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не виконуватиме чи ухилятиметься від виконання судового рішення у даній справі.

Крім того, позивачем не аргументовано підстави застосування судового контролю у цій справі.

Таким чином, клопотання позивача про встановлення судового контролю - задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією /а.с.4/.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору слугувало протиправні дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без наявних на те законних підстав, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні, починаючи з 12 лютого 2020 року, визначивши його у розмірі 86 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду № 13-ККС від 11 лютого 2020 року

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.І. Клочко