Справа № 695/3511/19
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3511/19

номер провадження 2-а/695/27/20

23 червня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря - Біліченко С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Федини О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сікача Олександра Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Федину О.В., звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сікача Олександра Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №1526454 від 16.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 24.09.201 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 надійшла постанова інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Литвина О.В. від 16.09.2019 року, серії ЕАК №1524684, якою на позивача накладено штраф у сумі 255,00 грн. У вчиненні вказаного правопорушення, про яке зазначено у постанові, позивач свою вину не визнав та вирішив оскаржити останню до суду у порядку визначеному чинним законодавством.

У ході підготовки позовної заяви, представник позивача - адвокат Федина О.В. від Департаменту патрульної поліції отримав письмову відповідь у якій було зазначено, що на позивача була складена ще одна постанова від 16.09.2019 року, серії ЕАК №1526454, яка позивачеві не направлялася і про яку йому не було раніше відомо.

Ознайомившись з додатками до листа, представнику позивача стали відомі факт складення та зміст постанови інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сікача О.В. від 16.09.2019 року, серії ЕАК №1526454, якою на позивача накладено штраф у сумі 255,00 грн. Згідно з оскаржуваною постановою позивач нібито 16.09.2019 року о 13 год. 57 хв. по вул. Саперно-Слобідській,72 в м.Києві вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме керуючи автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 106 км/год, при цьому не виконавши вимоги дорожнього знаку 3.29 обмеження максимальної швидкості руху 80 км/год.

При цьому згідно з вищевказаною постановою нібито відбувалася «фіксація на трукам тс 001148, Бодікам АА-00303», а справу розглянуто та винесено постанову на місці вчинення о 13:59 16.09.2019 року нібито у присутності позивача і від підписання та одержання постанови останній відмовився.

Позивач вважає вказану постанову необгрунтованою та протиправною у зв`язку із наступним:

- позивач категорично заперечує свою вину у вчиненні вказаного правопорушення, оскільки 16.09.2019 року він не перебував у м. Києві, та вказаним автомобілем ніколи не керував, даний автомобіль не перебуває у його власності чи у користуванні, а тому він не міг вчинити правопорушення, при обставинах, які зазначені у вказаній постанові;

- працівник поліції фактично підробив вказану постанову, достовірно знаючи, що позивач не перебував на місці події, не керував вище вказаним автомобілем і не вчиняв правопорушення;

- докази, які могли б підтвердити вину ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні відсутні, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства щодо належної обґрунтованості та доказовості, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження на підстави ухвали суду від 19.12.2019 року.

Відповідач - інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Сікач О.В. надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнав та вказав, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255.0 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень правомірно, оскільки порушив правила дорожнього руху та перевищив допустиму швидкість, що стверджується відеозаписом та фото з приладу ТrиСаm LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_2 ), де чітко вбачається автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 106 (сто шість) км/год, чим порушив вимогу заборонного знаку 3.29 рухатись з максимальною швидкістю 80 км/год. Тому вина позивача є доведена, технічний прилад, яким здійснювалася фіксація порушення вписаний у фабулу Постанови, а сам прилад має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Зафіксувавши правопорушення та зупинивши автомобіль, відповідач підійшовши до водія, назвав своє прізвище та ім`я, посаду та спеціальне звання. В подальшому, керуючись статтями 268, 278, 279 КУпАП та пункту 9 Розділу III Інструкцї, роз`яснив Позивачу його права і обов`язки, зазначивши порушення, яке вчинив позивач, а саме не виконав вимогу заборонного дорожнього знаку 3.29, чим порушив п. 8.4 ПДР. Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усні пояснення позивача та фіксація порушення приладом TruCam LTI 20/20 № 001148. Після чого він повідомив позивача про прийняте по справі рішення, накладення штрафу на позивача в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. та виніс оскаржувану постанову.

За таких обставин інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Сікач О.В. просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Федина О.В. на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі, при цьому позивач ОСОБА_1 наполягав, що 16.09.2019 року взагалі в м. Києві не перебував, вказаним автомобілем не керував, оскільки останнього ні на праві власності ні на праві іншого користування не має, а тому вказану постанову просив визнати протиправною та скасувати її.

Представник Департаменту патрульної поліції та інспектор Сікач О.В. в судове засідання не з`явились із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Оскільки в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, де інспектором, постанова якого оскаржується, надані свої доводи та заперечення щодо позовної заяви та докази, якими останній обґрунтовує свої доводи, а матеріали справи містять достатньо даних для прийняття обґрунтованого рішення по справі та за умови не повідомлення відповідачами про причини своєї неявки, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності останніх.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та свідка, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до постанови 16.09.2019 року, серії ЕАК №1526454, о 13 год. 59 хв., водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, 72, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 106 км/год, при цьому не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29, обмеження Максимальної швидкості руху 80 км/год, фіксація на TruCam ТС № 001148, Бодікам АА-00303, чим порушив n. 8.4.в ПДР - порушення вимог заборонних знаків, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн..

Відомості про отримання вказаної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а копія вказаної постанови представнику позивача була надана у відповідь на його адвокатський запит, що стверджується відповідним листом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві від 21.10.2019 року за №1423ад/41/117/02-2019.

Отже відомостей про вручення оспорюваної постанови позивачу по справі матеріали справи не містять та відповідачами надані не були, а тому матеріали справи не містять підстав вважати, що строки на оскарження вказаної постанови, які встановлені ст.. 286 КАС України пропущені позивачем з неповажних причин.

За таких підстав суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сікач Олександра Володимировича від 16.09.2019 року, серії ЕАК №1526454.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, що також визначено п. 1.3 вказаних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту - ПДР України).

Однак, як зазначає і сам відповідач, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином нормами чинного законодавства чітко встановлено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при належному з`ясуванні усіх обставин справи та наявності достатніх доказів вини такої особи. Внутрішнього переконання працівника поліції у винності такої особи не достатньо для встановлення її вини. Вина особи у вчиненні правопорушення має стверджуватись належними, достатніми доказами, які мають бути зібрані у порядку встановленому чинним законодавством.

Недотримання зазначених принципів призведе до свавілля, необґрунтованого притягнення особи до відповідальності та безпідставних накладень на неї санкцій.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Так, ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач заперечує свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та вказує на те, що вказаним у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності автомобілем взагалі ніколи не керував та в м. Києві 16.09.2019 року не був.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_1 та вони проживають разом. 15 та 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 був вдома та нікуди не їздив. Автомобіля марки MERCEDES-BENZ у них в сім`ї немає та таким автомобілем вони не користуються.

Відповідачі були ознайомлені із доводами позивача щодо неправомірності вказаної постанови та інспектор поліції, який виносив постанову надав до суду відзив на позовну заяву, а також докази, якими обґрунтовує свої доводи.

Так до відзиву було додано фото з приладу TruCam LTI 20/20 №ТС001148, на якому зображено номерні знаки автомобіля MERCEDES-BENZ. Окрім того до відзиву на позовну заяву був доданий DVD-R диск з відеозаписом з TruCam LTI 20/20 №ТС001148.

На вказаному відеозаписі вбачається фіксування за допомогою вказаного вище приладу автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається із швидкістю 106 км./год.

Однак на жодних доданих до матеріалів справи не зафіксовано позивача, який керує зазначеним автомобілем.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення та керування позивачем вказаним автомобілем, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може закріплювати, зокрема, на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку з метою, зокрема, фіксування правопорушення.

Також, п. 5 Розділом II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року за № 1026, встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У даному випадку поліцейським не було зафіксовано встановлення особи порушника, хоча у самій постанові про адміністративне правопорушення зазначено про фіксацію правопорушення на «трукам» та «бодікам АА-00303», однак відповідачем відеозапису із вказаного пристрою не надано, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення саме позивачем правопорушення, яке зафіксовано на вказані у постанові пристрої.

Враховуючи заперечення позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, таке дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу такого правопорушення та спростувати позицію позивача, однак жодних доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надано.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Разом із тим, неухильно дотримуючись норм чинного законодавства, в тому числі справедливого, неупередженого вирішення спорів, суд при розгляду матеріалів даної справи встановив порушення відповідачем норм чинного законодавства при винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Єдиним доказом на який посилається відповідач, заперечуючи проти доводів позивача, є диск з відеозаписами, які зроблені з пристрою TruCam LTI 20/20 №ТС001148, однак вказаний доказ є недостатнім для з`ясування усіх обставин справи та спростування доводів позивача.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання вчиненого правопорушення не може бути належним доказом, а сама постанова, по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме: не повно з`ясовано обставини справи.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ( заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "...суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів.

Матеріали справи не містять, а стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд, зважаючи на відсутність будь-яких доказів вини позивача, вважає, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст.,ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст.,ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241- 246, 250, 255, 268-272, ст.,ст. 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сікача Олександра Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сікач Олександра Володимировича від 16.09.2019 року, серії ЕАК №1526454.

Скасувати постанову винесену інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Сікачем Олександром Володимировичем від 16.09.2019 року, серії ЕАК №1526454 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний головуючим 30 червня 2020 року.