Справа № П/811/1729/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року

м. Київ

справа № П/811/1729/16

адміністративне провадження № К/9901/15765/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів - Рибачука А.І., Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Об`єднаного автогосподарства медичних закладів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року (суддя Хилько Л.І.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року (колегія суддів: Дадим Ю.М., Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.) у справі за позовом Об`єднаного автогосподарства медичних закладів до управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року Об`єднане автогосподарство медичних закладів звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 24.11.2016 №11-02-078/0815-326.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, в задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивачем не вчинялись порушення, описані в акті перевірки. Судами не надано оцінки, що жодного переведення працівників не відбувалось, а лише замінено інший автомобіль, на якому вони працювали, що виключає зміну істотних умов праці. Також вказує на помилковий висновок судів щодо того, що відбулось відсторонення водія ОСОБА_1 , оскільки у вказаний період працівник був тимчасово непрацездатний. Вказує на помилковий висновок відповідача, з яким погодилися суди попередніх інстанцій, що не передбачено пониження класності водії, оскільки вказане передбачене колективним договором та посадовою інструкцією водія передбачено, якому класу він повинен відповідати.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що Об`єднане автогосподарство медичних закладів Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації створене відповідно до розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 05.08.1999 року № 378-р , зареєстроване як юридична особа та діє відповідно до Статуту Об`єднаного автогосподарства медичних закладів.

Посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області була проведена перевірка додержання Об`єднаним автогосподарством медичних закладів законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатом якої було складено акт №11-02-078/0815 від 15.11.2016.

За результатом перевірки було встановлено порушення вимог ст.114 КЗпП щодо збереження заробітної плати при переведенні на іншу постійну нижче оплачувану роботу і переміщення; ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" щодо обов`язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці; ст.32, ст.103 КЗпП України щодо попередження за 2 місяці про зміну істотних умов праці та запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці; ст.141 КЗпП України щодо обов`язку власника або уповноваженого ним органу та ст.46 КЗпП України, щодо відсторонення від роботи.

На підставі вказаних висновків, 24.11.2016 року Відповідачем була прийнята постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №11-02-078/0815-326, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 1450,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова від 24.11.2016 №11-02-078/0815-326 була прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом і Конституцією України, а отже є правомірною і скасуванню не підлягає. Суди дійшли висновку про підтвердження допущених порушень позивачем.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.

Щодо порушення ст.ст. 32 та 103 КЗпП України судом встановлено наступне.

Так, перевіркою встановлено, що в порушення ст.ст. 32,103 КЗпП України водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до 01.09.2016 виконували роботу, яка визначена посадовою інструкцією за посадою водія спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги, а з 01.09.2016 року, яка визначена посадовою інструкцією водія загально - обслуговуючого підрозділу автогосподарства, при цьому зазначеним водіям зменшено і розмір посадових окладів (надбавок та доплат, встановлених штатним розписом та змінено графік роботи. Враховуючи те, що для водіїв в даному випадку змінюються умови праці (посадові обов`язки, оплата праці, тощо) переведення на іншу роботу проведено з порушенням вимог ст.ст.32,103 КЗпП України щодо попередження за 2 місяці про зміну істотних умов праці та запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці.

Відповідно до ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

За приписами ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Колегія суддів зауважує, що зміна автомобіля, на якому працювали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є зміною істотних умов праці, проте наслідком цього стало зменшення заробітної плати водіїв.

Так, до матеріалів справи долучено посадову інструкцію водія автотранспортних засобів Об`єднаного автогосподарства медичних закладів, затверджену начальником Об`єднаного автогосподарства медичних закладів 18.03.2016 р. (а.с.66-70) та посадову інструкцію водія спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги Об`єднаного автогосподарства медичних закладів, затверджену начальником установи 18.03.2016р.

Проаналізувавши зміст зазначених посадових інструкцій, судами встановлено, що водій спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги має значене ширше коло обов`язків, ніж водій автотранспортних засобів Об`єднаного автогосподарства медичних закладів.

Внаслідок переведення водіїв, зменшилася їх заробітна плата, а відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду попередніх інстанцій, що мали місце зміни істотних умов праці, зокрема розмір посадових оплати праці, посадових обов`язків та графік роботи, про що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мали бути повідомлені за 2 місяці.

Внаслідок чого водіям повинне було проводитись нарахування заробітної плати у попередньому розмірі у відповідності до ст .114 КЗпП.

Вказане порушення було виправлене позивачем та водію ОСОБА_3 у листопаді 2016 року заробітна плата донарахована та виплачена, що підтверджується відомістю. Стосовно ОСОБА_1 відсутні докази щодо донарахування заробітної плати.

Що стосується порушень позивачем ст.46 КЗпП України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Судами встановлено, що 30 серпня 2016 року наказом відповідача «Про тимчасове виведення з експлуатації автомобіля» зобов`язано тимчасово припинити експлуатацію спеціального санітарного автомобіля TOYOTA, державний номерний знак № НОМЕР_1 , у зв`язку з виробничою необхідністю, а водія ОСОБА_1 перемістити на автомобіль УАЗ-3962, державний номерний знак № НОМЕР_2 .

14 вересня 2016 року наказом Об`єднаного автогосподарства медичних «Про відсторонення від виконання обов`язків та зупинення нарахування заробітної плати з підстав простою з вини працівника» №55, ОСОБА_1 з 14 вересня 2016 року відсторонено від роботи. Зобов`язано здійснювати облік робочого часу водія із врахуванням простою з вини працівника. Бухгалтеру наказано не здійснювати нарахування заробітної плати з підстав невиконання ним роботи та простою з 12 вересня 2016 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 14 вересня 2016 року по 21 вересня 2016 року знаходився на лікарняному.

16 листопада 2016 року підприємство видало наказ «Про виправлення невідповідностей в формулюванні назви та п.1 наказу від 14.09.2016 року №55 внесено зміни, якими визнано назву наказу «Про відсторонення від виконання обов`язків та зупинення нарахування заробітної плати з підстав простою з вини працівника» помилковою в частині відсторонення від виконання обов`язків». Вважати назву наказу по Автогосподарству № 55 від 14.09.2016 року «Про фіксування факту простою з вини працівника та зупинення нарахування заробітної плати з підстав простою з вини працівника. Пункт 1 наказу приведено у відповідність вимогам чинного законодавства та викладено в наступній редакції: зафіксувати факт відмови від прийняття транспортного засобу як факт початку простою з вини ОСОБА_1 , водія транспортних засобів 3-го класу, з 14.09.2016 року.

Відтак, колегія суддів звертає увагу що винесення наказу про відсторонення ОСОБА_1 відбулося в період його тимчасової непрацездатності, що є протиправним. Виправлення позивачем вже відбулось після складення акту перевірку відповідачем.

Щодо порушень позивачем положень ст.141 КЗпП, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 141 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідачем при проведенні перевірки встановлено, що наказом від 07.07.2016 №46 на підставі протоколу постійно діючої кваліфікаційної комісії від 07.07.2016 водію ОСОБА_4 було знижено класність водія до ІІ класу, в той же час законодавчими актами не передбачено порядок зниження класності водіям, які працюють на тому ж підприємстві, установі чи організації. Зниження класності призвело до зменшення оплати праці.

Відповідно до ч. 5 ст. 96 КЗпП кваліфікаційні розряди підвищуються насамперед робітникам, які успішно виконують встановлені норми праці і сумлінно ставляться до своїх трудових обов`язків. Право на підвищення розряду мають робітники, які успішно виконують роботи більш високого розряду не менш як три місяці і склали кваліфікаційний екзамен. За грубе порушення технологічної дисципліни та інші серйозні порушення, які спричинили погіршення якості продукції, робітникові може бути знижено кваліфікацію на один розряд. Поновлення розряду провадиться в загальному порядку, але не раніше ніж через три місяці після його зниження.

Колегія суддів зазначає, що порядок підвищення класності водіям регулюється локальним нормативним актом суб`єкта господарювання. Крім того вимоги до класності водії передбачено в посадових інструкціях.

Відповідно до Методичних рекомендацій з питань безпеки автомобільних перевезень, затвердженими наказом Державного департаменту автомобільного транспорту України від 19.09.2003 № 111:

I та II класи присвоюються водіям кваліфікаційними комісіями підприємства під час кваліфікаційної атестації, до складу яких включається також працівник служби безпеки руху (пп. 8.7.3);

рішення кваліфікаційної комісії затверджується наказом керівника підприємства (пп. 8.7.4);

водіям, які пройшли перепідготовку (підвищення кваліфікації), видається посвідчення (пп. 8.7.5).

Колегія суддів зазначає, що вимогами Колективного договору та відповідного Положення визначено порядок та підстави зниження класності.

Відтак колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в даній частині, оскільки в акті перевірки зазначено порушенням саме відсутність права позивача понижувати класність водіїв, а не відсутність підстав у пониженні класності у ОСОБА_5 , що спростовано вищевказаним.

Згідно абзацу 6 частини другої ст. 265 КЗпП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п`ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Отже, вказана санкція застосовується навіть при наявності допущеного одного правопорушення, а тому висновки суду щодо відсутності ст. 141 КЗпП не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стосовно посилання в касаційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції від06.02.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у вказаній справі, суд зазначає наступне.

Вказана ухвала окремо не підлягає оскарженню, проте заперечення щодо неї можуть бути викладені в апеляційній та касаційній скарзі відповідно.

Позивач просив зупинити провадження у справі № 811/1729/16 до розгляду іншої справи за № 405/7840/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаного автогосподарством медичних закладів Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації про скасування наказу від 14.09.2016 року №55 про відсторонення працівника від виконання обов`язків та зупинення нарахування йому заробітної.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Проте колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскарження наказу про відсторонення не унеможливлює вирішення спору про визнання протиправною та скасування постанови відповідача № 11-02-078/0815-326 від 24.11.2016 про накладення штрафу в сумі 1450,00 грн., підставою винесення якої стало не лише допущені порушення щодо відсторонення ОСОБА_6 .

Також не приймає доводів щодо можливого порушення Закону України «Про запобігання корупції» з приводу того, що дружина ОСОБА_1 працює в Управлінні Держпраці в Кіровоградській області, оскільки вказана обставина жодним чином не впливає на перевірку щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови № 11-02-078/0815-326 від 24.11.2016.

Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Об`єднаного автогосподарства медичних закладів залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді А.І. Рибачук

Л.В. Тацій