Справа № 640/1054/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог

22 червня 2020 року м. Київ № 640/1054/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Орленка Л.О. (довіреність від 09.01.2020 року №15/2/2-2-20), вирішивши у відкритому судовому засіданні питання прийняття заяви від 28.02.2020 року про збільшення позовних вимог у справі

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України, Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України (далі також - відповідач 1), Офісу Генерального прокурора (далі також - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру";

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на попередній роботі на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора, (ідентифікаційний код 00034051) з 25 грудня 2019 року;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора, (вул. Різницька, 13/15, місто Київ, 01011, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по день винесення судом рішення про поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02.03.2020 року.

Через канцелярію суду 28.02.2020 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до прохальної частини якої позивач просить суд: залучити до участі у справі в якості відповідача щодо предмета спору - Сьому кадрову комісію (вул. Різницька, 13/15, м. Київ 01001); визнати протиправним та скасувати рішення Сьомої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 06.12.2019 року №4/3 про неуспішне проходження прокурором першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) атестації.

В обґрунтування цієї позовної вимоги позивачем зазначено, що оскаржуваний у цій справі наказ Генерального прокурора України від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення ОСОБА_1 прийнято на підставі рішення Сьомої кадрової комісії від 06.12.2019 року №4/3.

Водночас, позивач вважає, що діяльність кадрових комісій, зокрема, Сьомої кадрової комісії, створених відповідним наказом Генерального прокурора, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та суперечить Конституції України, з огляду на що, Сьома кадрова комісія не є органом, наділеним повноваженнями на проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури України та приймати рішення щодо успішного або неуспішного проходження атестації.

Враховуючи викладене, позивач просить суд прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, подану в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

У підготовче засідання 02.03.2020 року прибули представники сторін.

Судом оголошено про надходження заяви позивача від 28.02.2020 року про збільшення позовних вимог.

Представником відповідача повідомлено суд та позивача про ліквідацію Сьомої кадрової комісії, з огляду на що, судом запропоновано позивачу визначитися із суб`єктним складом учасників справи відповідно до поданої заяви про збільшення позовних вимог, звернути увагу на дотримання строку звернення до суду із позовною вимогою, викладеною у заяві про збільшення позовних вимог; відповідачу запропоновано надати свою правову позицію та міркування щодо заяви позивача про збільшення позовних вимог; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 01.04.2020 року.

Через канцелярію суду 12.03.2020 року представником Офісу Генерального прокурора подано заперечення на заяву позивача про збільшення позовних вимог, в обґрунтування яких останнім зазначено, що заявою позивача доповнено позов новою вимогою до нового відповідача з одночасною зміною предмета позову, що процесуальним законом не дозволено.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду із вказаною позовною вимогою.

З огляду викладене, відповідач просить суд повернути позивачу заяву про зміну предмета позову без розгляду.

Через канцелярію суду 26.03.2020 року позивачем подано відповідь на заперечення, відповідно до змісту якої позивачем наголошено, що заява спрямована на збільшення позовних вимог щодо оскарження наказу Генерального прокурора від 21.12.2019 року №2018ц, а не на одночасну зміну предмету та підстав позову, оскільки рішення Сьомої кадрової комісії від 06.12.2019 року №4/3 про неуспішне проходження атестації стало підставою для прийняття оскражуваного наказу про звільнення позивача, проте, вказане рішення не є рішенням про звільнення останнього з посади.

Разом з відповіддю на заперечення, позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною вимогою, викладеною у заяві про зміну предмета позову.

Так, позивачем повідомлено, що 08.01.2020 року позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Сьомої кадрової комісії, Генеральної прокуратури України та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення Сьомої кадрової комісії від 06.12.2019 року про неуспішне проходження атестації.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2020 року у справі №640/324/20 про залишення позову без руху, якою встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків, позивачем отримано 13.02.2020 року засобами поштового зв`язку.

Проте, через недостатню обізнаність із судовою практикою щодо обґрунтованості переривання перебігу процесуальних строків, позивачем помилково 18.02.2020 року подано заяву про відкликання зазначеного позову, на підставі якої, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 року позовну заяву повернуто позивачу.

Так, заяву про збільшення позовних вимог подано у межах справи №640/1054/20 до початку судового розгляду справи по суті 28.02.2020 року.

На переконання позивача, до оскарження рішення Сьомої кадрової комісії від 06.12.2019 року №4/3 про неуспішне проходження атестації не має застосовуватися місячний строк звернення до суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вказане рішення не є рішенням про звільнення позивача з посади.

З огляду на викладене, позивач просить строк звернення до суду поновити та причини його пропуску визнати поважними.

Відповідно до змісту Довідки секретаря судового засідання від 01.04.2020 року у зв`язку з неявкою сторін та з урахуванням клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом відкладено підготовче засідання до 27.05.2020 року.

У підготовче засідання 27.05.2020 року прибув представник відповідача. Позивачем подано клопотання пор відкладення підготовчого засідання.

Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача не заперечував, з огляду на що, судом відкладено підготовче засідання до 22.06.2020 року.

У підготовче засідання 22.06.2020 року прибули позивач та представник відповідача 2.

Судом поставлено на вирішення питання прийняття до розгляду заяви позивача від 28.02.2020 року про збільшення позовних вимог.

Заслухавши позиції позивача, який заяву про збільшення позовних вимог підтримав, та представника відповідача, який проти прийняття заяви до розгляду заперечує, відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 22.06.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи в межах вирішення питання прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову тощо). Тобто, збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог.

Разом з тим, під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не зазначалося в позовній заяві.

Із змісту позовної заяви судом встановлено, що її предметом є позовні вимоги:

1) немайнового характеру, а саме, визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 21.12.2019 №2108ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та поновлення його на роботі на відповідній посаді;

2) майнового характеру, а саме, стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по день винесення судом рішення про поновлення на роботі.

Із змісту заяви про збільшення позовних вимог встановлено, що рішення Сьомої кадрової комісії від 06.12.2019 року №4/3 про неуспішне проходження атестації стало підставою для прийняття оскражуваного наказу Генерального прокурора України від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення позивача.

Тобто, в розумінні позивача, ним збільшується позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення ОСОБА_1 .

Проте, вимога про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення ОСОБА_1 не містить вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги та кількісних показників.

Отже, у своїй заяві позивач просить скасувати підставу прийняття оскаржуваного наказу Генерального прокурора від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення ОСОБА_1 , тобто, фактично йдеться про подання іншого позову, що виключає можливість збільшення або зменшення розміру заявлених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги у первісному позові стосуються визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора від 21.12.2019 року №2108ц про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на роботі, а у заяві від 28.02.2020 року про збільшення позовних вимог позивачем заявлено додаткову позовну вимогу немайнового характеру, яка фактично є самостійною позовною вимогою, суд не вбачає підстав для прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Крім того, із змісту заяви про збільшення позовних вимог висновується, що ОСОБА_1 фактично змінює як предмет позову та і його підставу, що суперечить вимогам частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.02.2020 року про збільшення позовних вимог.

Разом з тим, суд зазначає, що позивача, при цьому, не позбавлено права звернутися з окремим позовом у загальному порядку.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З огляду на те, що судом відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог до розгляду, суд дійшов висновку про передчасність та безпідставність поданої позивачем заяви від 26.03.2020 року про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у зв`язку з чим, така заява підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 47, 166, 167, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті заяви ОСОБА_1 від 28.02.2020 року про збільшення позовних вимог відмовити.

2. Заяву ОСОБА_1 від 26.03.2020 року про поновлення пропущеного строку звернення до суду повернути без розгляду.

Ухвала набуває законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

В частині повернення заяви без розгляду ухвалу може бути оскаржено окремо від рішення суду в порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повну ухвалу складено 24.06.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна