Справа № 160/1965/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року Справа № 160/1965/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН3990/739/АВ/ТД/-ФС/24 від 31.01.2020 року, складену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про допуск позивачем до роботи працівника без укладення трудового договору з огляду на те, що позивачем з даною фізичною особою укладено цивільно-правові договори про виконання робіт (надання послуг), які не містять ознак трудових договорів, а тому накладення штрафу є безпідставним. А також зазначено, що вказана особа не могла працювати за трудовим договором, оскільки є внутрішньо переміщеною особою та часто від`їздила на територію, що непідконтрольна Україні.
Ухвалою суду від 24.02.2020 року позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою суду від 16.04.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Від відповідача надійшов відзив, за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що під час інспекційного відвідування посадовими особами ГУ Держпраці у Дніпропетровській області встановлено, що позивач систематично укладала з однією тією ж фізичною особою договори цивільно-правового характеру на виконання робіт (надання послуг) аналогічного змісту. Зміст правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які мають ознаки трудових, однак саме їх оформлено не було, а відтак позивач використовувала працю особи без належного оформлення трудових відносин та вчиняв дії спрямовані на приховування трудових відносин, чим порушила норми чинного законодавства України.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка за своїм змістом підтверджує обґрунтування позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, при розгляді справи, виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що головний інспектор ГУ Держпраці у Дніпропетровській області Старікова Наталія Павлівна на підставі наказу від 22.11.2019 № 926-І направлення від 22.11.2019 №ЄОІ-Н здійснила інспекційне відвідування ФОП Маркової О.В. з питань додержання вимог законодавства.
За результатами такого відвідування складено акт №ДН3990/739/АВ від 06.12.2019 року, де зафіксовані наступні порушення: позивач, як фізична особапідприємець протягом 2018-2019 років уклала 9 ідентичних за змістом договорів з однією і тією ж фізичною особою ОСОБА_2 , предметом яких є «виконати прикраси для жіночого (для дитячого) одягу в кількості штук», а отже договорами обумовлено не конкретний результат роботи, а саме: процес праці.
Відповідно до акту №ДН3990/739/АВ-ВП від 20.12.2019 року відповідачем зафіксовано відмову від підписання акту позивачем.
Не погодившись із висновками зазначеного акту, позивач надіслала на адресу відповідача зауваження та заперечення від 20.12.2019, де позивач зазначає, що укладені договори є договорами підряду, на підтвердження виконання яких були складені акти завдання-приймання виконаної роботи, а також про здійснення належних до сплати податків та зборів.
Головним інспектором ГУ Держпраці у Дніпропетровській області Старіковою Н.П. надано відповідь ФОП ОСОБА_1 щодо розгляду заперечень на акт інспекційного відвідування від 28.12.2019 №292, де зазначається, що 3-денний строк на подачу таких зауважень, а тому не підлягають розгляду.
20.12.2020 відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №ДН3990/739/АВ/П від 20.12.2019 року, відповідно до акту №ДН3990/739/АВ-2ВП від 13.01.2019 року, зафіксовано відмову позивача від його підписання.
31.01.2020 року відповідачем на підставі акту інспекційного відвідування прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН3990/739/АВ/ТД-ФС/24 у розмірі 125'190 грн. 00коп.
Вважаючи вказану постанову та припис відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 6 Положення №96).
Пунктом 7 Положення №96 закрпілено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
У відповідності до зазначених норм, ГУ Держпраці у Дніпропетровській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 зі змінами (далі - Порядок №823).
Відповідно до пункту 2 Порядку №823, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2019 років укладалися договори про виконання робіт (надання послуг) із фізичною особою ОСОБА_2 (цивільно-правові договори). Інспектором ГУ Держпраці у Дніпропетровській області їх встановлено у кількості 9 штук. Предметом всіх цих договорів є виготовлення прикрас для одягу.
Відповідач в акті інспекційного відвідування та в оскаржуваній постанові посилається на норми цивільного та трудового законодавства.
Частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Частино 1 статті 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).
Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач є фізичною особою підприємцем, та має такі зареєстровані види діяльності:
Код КВЕД 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу (основний);
Код КВЕД 14.14 Виробництво спіднього одягу;
Код КВЕД 85.59 Інші види освіти, н. в. і. у.;
Код КВЕД 95.29 Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку;
Код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
Код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.
Відповідно до даних укладених договорів від 09.12.2017, 08.01.2018, 05.02.2018, 07.03.2018, 28.03.2018, 27.06.2018, 27.09.2018, 28.12.2018, 28.03.2018 для ательє «Гламур» ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 виконувалися роботи (надавалися послуги) з виготовлення прикрас для жіночого, дитячого одягу.
З аналізу змісту укладених договорів суд доходить висновку, що
- предметом цивільно-правових відносин в цьому випадку є сам результат праці, в той час як за трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посад відповідної кваліфікації. Причому після закінчення виконання якого-небудь визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Працівник зобов`язаний виконувати будь-яке завдання роботодавця, що належить до його трудової функції за професією, спеціальністю, посадою і кваліфікацією, обумовленою у трудовому договорі;
- за договорами ОСОБА_2 відповідала за кінцевий результат праці і могла залучати інших осіб до виконання роботи, в той час коли за трудовим договором працівник зобов`язується виконувати обов`язки, що входять до його трудової функції, особисто своєю працею;
- ОСОБА_2 не проходила інструктажів з правил безпеки під час виконання робіт та не була зобов`язана виконувати накази та розпорядження ОСОБА_1 .
Також встановлено, що приблизно протягом місяця до здачі підлягало 15 виготовлених прикрас, однак ця обставина не свідчить про зацікавлення позивача у процесі праці, оскільки вона лише вказує на стабільну потребу позивача у даному виді робіт (послуг) саме у такому обсязі.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про порушення позивачем вимог ст.ст.21, 24 Кодексу законів про працю України є помилковими, а тому прийнята на підставі цих висновків постанова №ДН3990/739/АВ/ТД/-ФС/24 від 31.01.2020 року є необґрунтованою і такою, що прийнята без врахування всіх істотних обставин.
В силу вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч.2 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1'251грн. 90коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст.139, 72-77, 90, 241-246, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН3990/739/АВ/ТД/-ФС/24 від 31.01.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова