Справа № 160/4777/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
30 червня 2020 р. Справа №160/4777/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в м.Дніпрі в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
30 квітня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена 27 квітня 2020 р. засобами поштового зв`язку позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-270530-55 У від 13.11.2019 р. на суму 26 539, 26 грн.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4777/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/4777/20 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 р. суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про заміну неналежного відповідача по справі та ухвалив замінити в адміністративній справі №160/4777/20 первинного відповідача на належного - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та судовий розгляд адміністративної справи №160/4777/20 проводити спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
03 червня 2020 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в якій позивач виклав позовні вимоги у наступному вигляді:
"скасувати нарахування, зазначені у вимозі Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-270530-55 У від 13.11.2019 р. на суму 26 539, 26 грн. та привести інтегровану картку платника податків у відповідність".
05 червня 2020 р. ОСОБА_1 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій заявник, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, виклав власні позовні вимоги у наступній редакції:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату нарахованої суми боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску №Ф-270530-55 У від 13.11.2019 р. на суму 26 539, 26 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дані про суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в розмірі 26 539, 26 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 р. суд ухвалив прийняти до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог в адміністративній справі №160/4777/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії.
25 червня 2020 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить вжити заходи забезпечення шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 61823229, відкритого на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску №Ф-270530-55 У від 13.11.2019 р. на суму 26 539, 26 грн. до набрання законної сили судовим рішенням по справі №160/4777/20.
В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначив, що 15 квітня 2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 61823229 з примусового стягнення коштів за податковою вимогою №Ф-270530-55 У від 13.11.2019 р. на суму 26 539, 26 грн., яка є предметом оскарження по справі № 160/4777/20. При цьому, позивач зауважив, що в рамках виконавчого провадження № 61823229 вже накладено арешт на його карткові рахунки. ОСОБА_1 вважає, що виконання спірної вимоги завдає і обов`язково завдасть у майбутньому суттєвої шкоди охоронюваним законом інтересам та правам позивача, у зв`язку з чим є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 61823229.
У період з 22 червня 2020 р. по 26 червня 2020 р. суддя Боженко Н.В. перебувала у відпустці, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову отримано суддею 30 червня 2020 р.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та вивчивши надані докази, суд зазначає наступне.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
В силу приписів частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено шляхом, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках:
1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову;
2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.
Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи; імовірність ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 р. та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06.03.2008 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом розгляду поданого ним позову є питання правомірності винесеної Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску №Ф-270530-55 У від 13.11.2019 р. на суму 26 539, 26 грн.
Разом з цим, судом встановлено, що у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на примусовому виконанні знаходиться вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-270530-55 У від 13 листопада 2019 р. в рамках виконавчого провадження № 61823229, яке відкрито державним виконавцем 15 квітня 2020 р.
Частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
У разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Отже, виключно у випадку узгодження суми боргу (недоїмки), що визначена у вимозі, у контролюючого органу виникає право на звернення її до примусового виконання.
Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону Закону України "Про виконавче провадження" - виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
При цьому, судом враховано те, що ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" не містить таких підстав для зупинення виконавчого провадження, як оскарження позивачем вимоги у судовому порядку, а тому зупинення стягнення за оскаржуваною вимогою (виконавчим документом) можливе лише шляхом вжиття заходів забезпечення позову.
За цих обставин, суд доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення пред`явленого ним позову, оскільки ймовірною є ситуація, що навіть у випадку скасування оскаржуваної вимоги відповідача та набрання рішенням суду законної сили, недоїмка на цей момент може бути стягнуто органами Державної виконавчої служби України.
Крім того, у межах спору який виник між сторонами, суд вважає недопустимою ситуацію, при якій одночасно здійснюється судовий розгляд справи про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) та її примусове виконання органами державної виконавчої служби з відповідними негативними наслідками для позивача, які можуть мати місце.
В іншому випадку, намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться нереалізованим у випадку примусового стягнення з нього спірних коштів або їх частини. Також може виникнути ситуація, що зумовить необхідність вжиття інших заходів позивачем для повернення стягнутих коштів, тому для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль. Водночас це не відповідатиме завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України полягає, зокрема, у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Примусове стягнення з позивача неузгоджених сум недоїмки зі сплати єдиного внеску свідчить, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі внаслідок втручання у його право власності.
В цьому контексті, слід зазначити, що заборгованість, яка у примусовому порядку стягується в рамках виконавчого провадження №61823229, оскаржується Жиронкіним Р.О. у судовому порядку (адміністративна справа №160/4777/20), у зв`язку з чим підстави для її примусового стягнення до набрання судовим рішенням законної сили - відсутні.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Таким чином, враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також враховуючи необхідність ефективного захисту позивачем своїх прав та відсутність порушення будь-яких прав відповідача вжиттям такого заходу забезпечення позову та враховуючи те, що заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розмір якої становить 26 539, 26 грн., є неузгодженою, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №160/4777/20 - задовольнити.
Забезпечити позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 61823229, відкритому 15 квітня 2020 р. державним виконавцем на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за № Ф-270530-55 У від 13 листопада 2019 р. на суму 26 539, 26 грн. - до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі №160/4777/20.
Ухвала підлягає негайному, обов`язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжується на строк дії такого карантину.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Боржник: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А; )

Суддя Н.В. Боженко