Справа № 200/13036/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. Справа№200/13036/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Сафронової Ю.Л. та представників сторін:

позивача - Шкрамади С.А.;

відповідача - Яковлєвої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Бахмутського управління ДПС у Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року було замінено первісного відповідача у справі Бахмутське управління ДПС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач)

З урахуванням уточненого позову від 08.02.2020 року, який був прийнятий судом, позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не списання позивачу облікованого в інтегрованій картці платника безнадійного податкового боргу(недоїмки) по платі за користування земельною ділянкою комунальної власності, що розташована на тимчасово окупованій території України, в м. Горлівка Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;

- зобов`язати відповідача списати позивачу облікований в інтегрованій картці платника безнадійний податковий борг (недоїмку), враховуючи пеню, по платі за користування земельною ділянкою комунальної власності, що розташована на тимчасово окупованій території України, в м. Горлівка Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не списання позивачу облікованого в інтегрованій картці платника безнадійного податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності, в розмірі 979,44 грн., який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо списання безнадійного, облікованого в інтегрованій картці платника - позивача, податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності, в розмірі 979,44 грн., який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не виконання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, за заявою від 05.09.2019 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.09.2019 року про реєстрацію як платника єдиного податку, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у судовому рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за ним рахується податкова заборгованість по орендній платі з фізичних осіб за землю комунальної власності в сумі 32116,08 грн. та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 979,44 грн., з 2014 року.

Зазначає, що у вересні 2019 року позивач вирішив відновити підприємницьку діяльність та з 04 вересня 2019 року був включений як фізична особа-підприємець до Єдиного державного реєстру та взятий на облік у Бахмутській ДПІ Бахмутського управління ГУ ДПС у Донецькій області.

05 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, на що отримав відмову листом № 34/05-09-50-80 від 06.09.2019 року у зв`язку з наявністю у картці особового рахунку по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) податкового боргу по орендній платі за землю у сумі 33453,14 грн.

15 жовтня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про списання безнадійного податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб за землю комунальної власності в сумі 32116,08 грн. та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 979,44 грн., з огляду на те, що даний податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) відповідно до пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577, додавши до заяви висновок Донецької торгово-промислової палати від 23.09.2019 року № 355/12.1-21-03 про наявність форс-мажорних обставин.

Вказує, що листом від 29 жовтня 2019 року відповідач повідомив позивача про те, що визнає виникнення за позивачем податкової заборгованості з 30.07.2014 року та єдиний соціальний внесок не вважає податком і не має можливості списати безнадійний податковий борг, оскільки він не підтверджений сертифікатом ТПП, а лише консультативним листом.

Позивач вважає, що податковий борг позивача, самостійно визначений ним деклараціями, є безнадійним окрім того, що він виник внаслідок форс-мажорних обставин.

Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, зокрема, посилаючись на те, що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 01.12.2019 року по ФОП ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника за кодом платежу 7101000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми: заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, доплати по тимчасовій непрацездатності) рахується заборгованість у сумі 979, 44 грн.

Дана заборгованість виникла в результаті несплати самостійно визначених підприємцем зобов`язань з єдиного внеску, по даному звіту від 21.07.2014 року № за Формою № 4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за червень 2014 року на суму 1252, 40 грн.

Вказує, що зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464), внесені Законом №1669-VII, втратили чинність згідно із Законом № 911-VIII, з 01.01.2016 року, отже з цього періоду будь-які пільги для платників єдиного внеску відсутні.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Зазначає, що позивач звертався до органів доходів і зборів із заявою про списання податкового боргу.

З доданих до заяви документів вбачається, що, до заяви не було додано Сертифікату Торгово-промислової палати.

Крім того, пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання ат/або пенсі, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та /або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.56.11 ст. 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Зазначає, що відповідно до договору оренди земельної ділянки 25.06.2011 року надано податкову декларацію з плати за землю за 2014 року від 17.02.2014 року № на суму податкових зобов`язань 21320,76 грн., плата за місяць становить 1776,73 грн. У 2014 році позивач сплатив орендну плату за період з січня по травень у сумі 8883,65 грн.

З червня по грудень 2014 року орендна плата позивачем не сплачувалась, тому виник борг за платежем 18010900 (орендна плата з фізичних осіб ) у сумі 12437,11 грн.

Починаючи з 2014 року у позивача виник та обліковувався податковий борг з орендної плати з фізичних осіб, який утворився внаслідок несплати самостійно визначеного податкового зобов`язання відповідно до податкових декларацій з орендної плати.

Відповідач вважає, що підстави для списання податкового боргу, що обліковується у позивача відсутні.

Відповідно доповнень до відзиву на адміністративний позов відповідачем зазначено, що жодного рішення яке мало би наслідки для позивача Головним управлінням ДПС у Донецькій області не виносилося.

Також відповідач звернув увагу на те, що заборгованість з єдиного внеску та плати за землю виникла в результаті несплати самостійно визначених підприємцем зобов`язань, а, отже, у відповідача відсутні підстави для виключення з інтегрованої картки платника податків заборгованості з єдиного внеску та плати за землю.

Щодо посилання позивача на норми порядку № 577, про списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, відповідач зазначає, що позивач звертався із заявою про списання заборгованості з орендної плати саме з причин виникнення форс мажорних обставин, а не стосовно спливу строку передбаченого ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідач вважає, що позивач помилково посилається на дію норм п.101.1, п.101.2.4 ст.101 ПК України, оскільки норми ПК України не розповсюджуються на збору та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відносини щодо його адміністрування та списання заборгованості з нього регулюються Законом № 2464.

У судовому засіданні суд, без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження у даній справі та призначив її до розгляду по суті на 10 березня 2020 року.

Представник позивача у судовому засіданні доводи адміністративного позову підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів позовної заяви заперечував, з підстав, викладених у відзиві та доповнень до відзиву, а також поясненнях просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 29).

Позивач був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 03 вересня 2019 року № 1419- (а.с. 18), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 і перемістився та зареєструвався за адресою:

АДРЕСА_1 включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 23 грудня 2002 року був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця за № 10131, включений до ЄДРПОУ за номером 0003408, перебував на обліку в Центрально-Міським відділенням Горлівської ОДПІ (Бахмутська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 28.02.2017 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (а.с. 7-9).

З початку підприємницької діяльності позивач обрав спрощену систему оподаткування за ставкою єдиного податку 20 відсотків, група - 2, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_3 від 32.05.2012 року (а.с. 10) та витягом з реєстру платників єдиного податку від 16.09.2015 року № 158 (а.с. 11).

25 липня 2011 року між Горлівською міською радою і позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки для обслуговування магазину який знаходиться за адресою просп. Леніна, 8б, в Центрально-Міському районі м. Горлівка, Донецької області, згідно рішенням Горлівської міської ради від 27.05.2011 року № VI/9-19, строком на п`ять років, за яким зобов`язано сплачувати до місцевого бюджету 1776,73 грн. в місяць (а.с. 12 - 16).

Відповідно до листа № /1005-02-07-13-3 від 25.10.2018 року, за позивачем обліковується заборгованість по орендній платі з фізичних осіб в сумі 32116,08 грн. та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 979,44 грн (а.с. 20).

04.09.2019 року внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис №2 019209 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 21).

05 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування на що отримав відмову листом № 34/05-09-50-80 від 06.09.2019 року (а.с. 22) у зв`язку з наявністю у картці особового рахунку по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) податкового боргу по орендній платі за землю у сумі 33453,14 грн.

Листом від 06 вересня 2019 року № 34/05-99-50-80 позивача було повідомлено, що станом на 05.09.2019 року у картці особового рахунку по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) за позивачем рахується податковий борг по орендній платі за землю в сумі 33453,14 грн. посилаючись на абз. 2 п. 299.6 ст. 299 та п.п. 298.1.3 ст. 298 Податкового кодексу України позивачу відмовлено у переході на спрощену систему оподаткування з 01.10.2019 року (а.с. 22).

15 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо списання безнадійного податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб за землю комунальної власності у Центрально-міському районі м. Горлівки в сумі 32116,08 грн., з 2014 року та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 979,44 грн. з 21.07.2014 року, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

До вказаної заяви було додано висновок Донецької торгово-промислової палати від 23.09.2019 року № 355/12.1-21-03 про наявність форс - мажорних обставин (а.с. 54-55).

21 жовтня 2019 року з урахуванням висновку Донецької торгово-промислової палати і поданої заяви про списання безнадійного податкового боргу, позивач звернувся до відповідача із заявою відповідно до якої просив повторно розглянути його заяву від 05.09.2019 року за № 3268/10 про застосування спрощеної системи оподаткування (а.с. 25).

25 жовтня 2019 року відповідач надав відповідь № 16413/10/05-99-50-80-01 з посиланням на п.п. 298.1.3 п. 298.1 ст. 298 ПКУ та запропонував позивачу подати заяву про перехід на спрощену систему оподаткування після погашення податкової заборгованості (а.с. 26).

Відповідач листом у відповідь від 29 жовтня 2019 року за №18403/10/05-99-50-10 повідомив, що згідно облікової картки платника податків датою про прийняття рішення про припинення діяльності по Бахмутській ДПІ (Центрально-міський район м. Горлівка) є 28.02.2017 року, але як платник податків не знятий з обліку, так як в інтегрованій картці платника обліковується заборгованість.

Повторна реєстрація проведена 04.09.2019 року по ГУ ДПС у Донецькій області Бахмутське управління (м. Бахмут), тому заборгованість, яка обліковувалась в інтегрованій картці по Центрально-міському району м. Горлівка по коду платежу 71040000 «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» автоматично перенесено до інтегрованої картки по м. Бахмут.

Станом на 23.10.2019 року в ІТС «Податковий блок» згідно даних ІКП по ФОП ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 979,44 грн.

Станом на 23.10.2019 року по Головному управлінню ДПС у Донецькій області в ІКП за кодом платежу 18010900 «орендна плата з фізичних осіб» за позивачем обліковується заборгованість в сумі 12737,11 грн. Дата виникнення боргу - 30.07.2017 року.

Крім того зазначено, що надана позивачем консультація Донецької торгово-промислової палати від 23.09.2019 року № 355/12.01-21-03 не є сертифікатом Торгово-промислової палати України (а.с. 27-28).

Судом встановлено, що позивачеві фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 Торговою палатою України видано сертифікат від 23 грудня року № 1400-19-0369 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчені настання обставин непереборної сили з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2017 року, які унеможливили виконання обов`язку по сплаті ЄСВ в зазначений за липень 2014 року по лютий 2017 року, у термін 20.08.2014 року, 20.09.2014 року, 20.10.2014 року, 20.11.2014 року, 20.12.2014 року, 20.01.2015 року, 20.02.2015 року, 20.03.2015 року, 20.04.2015 року, 20.05.2015 року, 20.06.2015 року, 20.07.2015 року, 20.08.2015 року, 20.09.2015 року, 20.10.2015 року, 20.11.2015 року, 20.12.2015 року, 20.01.2016 року, 20.02. .2016 року, 20.03.2016 року, 20.04.2016 року, 20.05.2016 року, 20.06.2016 року, 20.07.2016 року, 20.08.2016 року, 20.09.2016 року, 20.10.2016 року, 20.11.2016 року, 20.12.2016 року, 20.01.2017 року, 20.02.2017 року, 20.03.2017 року(а.с. 102).

08.01.2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача, до якої додав копію сертифікату ТПП від 23 грудня року № 1400-19-0369 про настання обставин непереборної сили (а.с. 103).

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем до ГУ ДФС у Донецькій області був поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб (Форма №Д4) за 21.07.2014 рік (а.с.118-124) та податкова декларація з плати за землю від 17.02.2014 рік (а.с.125-128).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Щодо вимог позивача, які стосуються заборгованості з орендної плати за земельну ділянку.

Суд не приймає посилання позивача на можливість списання боргу з орендної плати за землю як безнадійного податкового боргу платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Приписами пп. 38.2 п.38 підр. 10 розділу ХХ ПК України визначено, що на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм ст.59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений ст. 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені ст. 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються: з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп.38.1 п.38 підр. 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово окупована територія - територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України;

територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України;

інша територія України - територія України, крім тимчасово окупованої території та території населених пунктів на лінії зіткнення.

Позивач вказує, що в жовтні 2015 року в результаті та з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту був змушений залишити місце свого постійного проживання та реєстрації в м. Горлівці і перемістився до селища Новолуганське Бахмутського району Донецької області, де став на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою УСЗН від 30.10.2015 року за № .

Згідно із Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085, селище Новолуганське Бахмутського району до таких населених пунктів відноситься.

Але, згідно довідки від 03.09.2019 року № 1419-, позивач, проживає в АДРЕСА_1 . Після чого, 04.09.2019 року позивач, був взятий на облік до Бахмутського управління ГУ ДПС у Донецькій області, що підтверджується витягом з реєстраційних даних.

На підставі вищевикладеного, з 14.04.2014 до 03.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 перебував на території населених пунктів на лінії зіткнення (селище Новолуганське Бахмутського району) і, відлік строку давності, визначений ст. 102 цього Кодексу, зупинявся до 03.09.2019 року.

Отже, строк давності щодо вказаного боргу ще не сплив, що включає можливість списання вказаного боргу як безнадійного з цих підстав.

Відповідно до пп. 4 п. 2.1. Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 (Далі - Порядок № 577) під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти:

...податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років;

рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини;

У той же час, відповідно до ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

15 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про списання безнадійного податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб за землю комунальної власності в сумі 32 116,08 грн., з огляду на те, що даний податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) відповідно до пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577.

До вказаної заяви позивачем було додано документ Донецької торгово-промислової палати від 23.09.2019 року № 355/12.1-21-03 щодо наявності форс-мажорних обставин.

Суд зазначає, що вказаний документ, який не містить реквізиту "Сертифікат", є, фактично, висновком, наданим за результатами звернення позивача до ТПП за юридичною консультацією, а не сертифікатом.

У той же час, як вказано вище, ст. 10 Закону № 1669 передбачає підтвердження факту непереборної сили лише відповідним сертифікатом ТПП.

Отже, підстави для списання вказаного боргу позивача з орендної плати за землю у відповідача відсутні.

У той же час, відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем всеж таки порушено права позивача та відповідач взагалі безпідставно обліковує в інтегрованій картці позивача заборгованість з орендної плати за землю 12 737,11 грн. (за період червень - грудень 2014 року, по 1776,73 грн. на місяць), з огляду на таке.

Відповідач у відзиві сам вказує на те, що зобов`язання позивачем за декларацією з плати за землю за 2014 рік від 17.02.2014 року № на суму податкових зобов`язань 21320,76 грн., були виконані частково - за січень - травень 2014 року у сумі 8883,65 грн.

Отже, не сплачено позивачем орендну плату за землю за період червень - грудень 2014 року (по 1776,73 грн. на місяць) на загальну суму 12 737,11 грн.

Станом на момент звернення позивача із відповідними заявами та із даним позовом до суду чинним є Закон № 1669.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1669 в редакції, що діяла до 08.06.2016 року (тобто у період виникнення спірної заборгованості з орендної плати за землю) під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Як зазначено вище місто Горлівка Донецької області включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р. та було включено до переліку населених пунктів на території яких на території яких здійснювалася антитерористична операція згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 р. № 28-р).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 23 грудня 2002 року був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця за № 10131, включений до ЄДРПОУ за номером 0003408, перебував на обліку в Центрально-Міським відділенням Горлівської ОДПІ (Бахмутська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області).

Таким чином, на позивача, як на особу, що здійснювала суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції розповсюджується дія ст. 6 Закону № 1669

Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 11 Закону № 1669 Дія цього закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, не сплачено позивачем було оренду плату за земельну ділянку (за червень - грудень 2014 року), відповідно до вказаної декларації зі строком виникнення боргу - 31.07.2014 року, тобто у період проведення антитерористичної операції (червень - грудень 2014 року, по 1776,73 грн. на місяць).

Крім цього, згідно з п. 38.7 розділу 10 Інші перехідні положення ПК України не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Відповідно до підпункту 38.1 підпункту 38 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України визначено, що:

тимчасово окупована територія - територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України;

територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України.

Переліки зазначених вище територій також регулюються розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р.

Місто Горлівка (у якій розташовано земельну ділянку заборгованість за орендна плата якої обліковується в ІКП позивача належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вказані норми п. 38.7 розділу 10 Інші перехідні положення ПК України та ст. 6 Закону № 1669 прямо вказують на звільнення позивача від плати за користування земельними ділянками та безпідставне обліковування (нарахування) йому податковим органом податкового зобов`язання з орендної плати за землю у період червень - грудень 2014 року, по 1776,73 грн. на місяць на загальну суму 12 737,11 грн.

Суд не приймає посилання відповідача на п. 56.11 ст. 56 ПК України, оскільки позивач у даному випадку не оскаржує жодних рішень податкового органу щодо визначення сум орендної плати, а є таким, що взагалі звільнений від її сплати в силу ст. 6 Закону № 1669 та така плата не повинна йому нараховуватись в силу п. 38.7 розділу 10 Інші перехідні положення ПК України.

Суд зазначає, що позивачем, під час розгляду даної справи, 14.12.19 року заявлялись вимоги про виключення сум з інтегрованої картки (які і є належним способом захисту порушеного права позивача), проте, у подальшому вони були змінені на вимогу про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо списання сум заборгованості.

Отже, суд, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо заборгованості з орендної плати за землю задовольнити, шляхом зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки позивача заборгованість за кодом платежу 18010900 «орендна плата з фізичних осіб» в сумі 12 737,11 грн.

Щодо вимог відносно списання заборгованості з ЄСВ.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що сума недоїмки з ЄСВ не підлягає списанню в силу відсутності відповідної норми у Законі № 2464 та відповідної підстави у Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Станом на момент звернення позивача із заявами про списання заборгованості з ЄСВ був чинним абзац 4 п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464, відповідно до якого недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Таким чином, з урахуванням вказаного вище таке списання було можливим на підставі положень Порядку № 577.

У випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Судом встановлено, що під час розгляду даної справи у суді, позивач отримано саме Сертифікат ТПП про настання обставин непереборної сили щодо виконання зобов`язань зі сплати ЄСВ.

Проте, позивачем не надано суду доказів дотримання ним вимог абзацу 1 п. 4.1 Порядку № 577.

Відповідно до вказаної норми, у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

Проте, у наданій суду заяві (а.с. 103) позивач лише повідомляє відповідача про те, що ним подавались заяви про списання заборгованості із земельного податку та ЄСВ і містить посилання на те, що позивач до цієї заяви надає відповідний сертифікат ТПП.

Отже, вказана заява не є заявою про списання безнадійного боргу в розумінні Порядку № 577, оскільки не містить, як того вимагає п. 4.1 Порядку, зазначення суми податків та зборів, що підлягають списанню та взагалі жодної вимоги про таке списання).

Враховуючи викладене, у відповідача не викло обов`язку приймати рішення про списання заборгованості на підставі вказаної заяви, отже позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог, пов`язаних з реєстрацією позивача у якості платника ЄСВ.

04.09.2019 року внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис №2 019209 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 21).

05 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, на що отримав відмову листом № 34/05-09-50-80 від 06.09.2019 року (а.с. 22) у зв`язку з наявністю у картці особового рахунку по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) податкового боргу по орендній платі за землю у сумі 33453,14 грн.

Згідно з п. 299.5 ст. 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Листом від 06 вересня 2019 року № 34/05-99-50-80 позивача було повідомлено, що станом на 05.09.2019 року у картці особового рахунку по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) за позивачем рахується податковий борг по орендній платі за землю в сумі 33453,14 грн. та, з посиланням на абз. 2 п. 299.6 ст. 299 та п.п. 298.1.3 ст. 298 Податкового кодексу України позивачу відмовлено у переході на спрощену систему оподаткування з 01.10.2019 року (а.с. 22), також листом від 25.10.2019 року (а.с. 26) позивачу відмовлено у переході на спрощену систему оподаткування з посилання лише на п.п. 298.1.3 ст. 298 Податкового кодексу України

Відповідно до п. 299.6 ст. 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Суд зазначає про те, що відповідачем правомірно надано мотивовану відповідь позивачу про те, що його не може бути зареєстровано у якості платника єдиного податку в силу його невідповідності вимогам, встановленим статтею 291 ПК України.

Так, відповідно до пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Суд зауважує, що станом на 05.09.2019 року за позивачем обліковувався податковий борг по орендній платі за землю в сумі 33 453,14 грн., а відповідного сертифікату ТПП про настання обставин непереборної сили щодо виконання вказаного зобов`язання, станом на 05.09.2019 року позивачем відповідачу надано не було.

Вказані обставини вказують на правомірність відмови відповідача у реєстрації позивача платником єдиного податку, станом на 05.09.2019 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги у цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення судом лише однієї з шести вимог, судові витрати, у вигляді судового збору, понесені позивачем підлягають відшкодуванню в сумі 128,07 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись Податковим кодексом України, Законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Переліком населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 р. № 28-р), Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (, вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька обл., 87515) виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) заборгованість за кодом платежу НОМЕР_4 «орендна плата з фізичних осіб» в сумі 12 737,11 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 128 (сто двадцять вісім) гривень 07 (сім) копійок судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (, вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька обл., 87515).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складене 30 червня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги те, що у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу 6 Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.І. Бабіч