Справа № 540/147/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/147/20

Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

рішення суду 1 інстанції прийнято у м. Херсон

27 березня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

секретар судового засідання Колесніков-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Херсонської міської ради від 20.12.2019 року № 2264, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської міської ради, в якому просив:

-визнати незаконним та скасувати рішення Херсонської міської ради від 20.12.2019 № 2264, яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 , земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного жилого будинку;

- зобов`язати Херсонську міську раду, у двотижневий строк встановлений статтею 123 Земельного кодексу України затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0581га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1253.

В обґрунтування позову зазначив, що17.07.2017 року подав до Херсонської міської ради клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 0,0581 га під будівництво багатоквартирного житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 та передачі її в оренду строком на 20 років, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1253. Проте, всупереч нормам чинного законодавства 19.10.2018 року Херсонська міська рада прийняла рішення №1662, яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 , земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного жилого будинку, відповідно до статті 123 Земельного кодексу України, на підставі статті 77 Регламенту Херсонської міської ради VII скликання. Вказане рішення позивач вважав незаконним та оскаржив його до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив про порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції.

У своїх доводах апелянт вказує, що судом безпідставно відхилено доводи позивача без посилання на докази, та вказує, що оспорюване рішення № 2264 від 20.12.2019 року відповідачем прийнято усупереч рішенню Херсонського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 540/388/19, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки такому рішенню органу місцевого самоврядування та повністю проігнорував попереднє рішення суду, яке набрало законної сили та встановило правомірність розроблення проекту землеустрою та його погодження в порядку установленому законом. Також, судом першої інстанції, на думку апелянта, в супереч предмету доказування у даній справі, застосовано ДБН Б.2.2-12:19 Планування та забудова територій, який взагалі не регулює питання землевідведення, та застосовується в інших правовідносинах, що стосуються забудови територій населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні. Крім того, посилання суду в оскаржуваному рішенні на таблицю 6.2 даного ДБН «Планування та забудова територій», за якою максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку від 3-х до 9-ти поверхів повинна складати 35-50% від загальної площі земельної ділянки, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення відповідача є хибним, оскільки позивач при розробці землевпорядної документації взагалі не визначав поверховість багатоквартирного житлового будинку.

05.06.2020 року Херсонською міською радою надано відзив на апеляційну скаргу, у якій відповідач у справі зазначив про необґрунтованість скарги, зокрема посилаючи на приписи Земельного кодексу України, відповідно до якого, на його думку, Херсонською міською радою правомірно було прийнято спірне рішення, тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.07.2017 року ОСОБА_1 подав до Херсонської міської ради клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 581 кв.м за адресою АДРЕСА_1 під будівництво багатоквартирного житлового будинку, та передати її в оренду строком на 20 років.

До заяви додано: проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, витяг з ДЗК, копію паспорта та ідентифікаційного коду.

Проект землеустрою замовлено та розроблено на підставі рішення Херсонської міської ради від 28.04.2017 року № 681, відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України проект погоджено із управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, а також з органами Держгеокадастру.

Відповідно до довідки виданої органами територіального Держгеокадастру від 09.06.2017 року № 0-21-0.171-198/178-17 вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, переважним видом використання вказаної території є багатоповерхова житлова забудова та знаходиться в межах м. Херсону.

19.10.2018 року Херсонська міська рада прийняла рішення № 1662, яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного жилого будинку, відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, на підставі ст. 77 Регламенту Херсонської міської ради VІІ скликання.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Херсонської міської ради від 19.10.2018 р. №1662, яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 , земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 під будівництво багатоквартирного жилого будинку.

Зобов`язано Херсонську міську раду на найближчій сесії розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1253.

Стягнуто з Херсонської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) 80 грн., шляхом безспірного списання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 по справі № 540/388/19 про зобов`язання Херсонської міської ради на найближчій сесії розглянути питання про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки під будівництво багатоквартирного жилого будинку, відповідно до статей 12, 93, 120, 122, 123, 124, 125, 126, 186, 186-1 Земельного кодексу України, статей 19, 50, 55 Закону України "Про землеустрій, Закону України "Про оренду землі", керуючись пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Херсонська міська рада прийняла рішення від 20.12.2019 року № 2264, яким відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного житлового будинку, та в передачі її в оренду, на підставі частини 14 статті 123 Земельного кодексу України (відведення земельної ділянки під будівництво багатоквартирного житлового будинку не відповідає діючим ДБН 5.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій".

Не погоджуючись з прийняти рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що 01 жовтня 2019 року набрав чинності ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", який було затверджено наказом Мінрегіону №104 від 26 квітня 2019 року. Відповідно до таблиці 6.2 даного ДБН максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку від 3-х до 9-ти поверхів повинна складатиме 35-50% від загальної площі земельної ділянки. На земельну ділянку, загальною площею 0,0581 га, площа забудови житлового будинку складатиме, орієнтовно 200-250 кв.м, що унеможливлює розміщення на даній земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку із відповідним складом приміщень, за нормативними показниками відповідно до норм ДБН В.2.2-15 "Житлові будинки". У пункті 6.1.21 ДБН Б.2.2-12:2019 зазначено, що між фасадами з вікнами багатосекційних житлових будинків заввишки 2-3 поверхи (без урахування мансарди, в якій вікна розташовані в похилих конструкціях даху) слід приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м, заввишки в 4 поверхи і більше - 20 м. Таким чином, судом встановлено, що відведення земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного житлового будинку, не відповідає діючому ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій".

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Судова колегія такі висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Приписами ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Міська рада має виключну компетенцію в сфері розпорядження землею.

Органи місцевого самоврядування, згідно правил частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

У відповідності до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських селищних, міських рад у сфері земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 2 статті 186-1 Земельного Кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно з ч. 6 ст. 186-1 Земельного Кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 14 ст. 123 Земельного кодексу України).

Згідно наявного в матеріалах справи листа Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 24.02.2020 № 03-30-27, який надавався на лист № 03-10-138 від 13.02.2020 року, Херсонській міській раді повідомлено, що 01 жовтня 2019 року набрав чинності ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", який було затверджено наказом Мінрегіону №104 від 26 квітня 2019 року.

Відповідно до таблиці 6.2 даного ДБН максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку від 3-х до 9-ти поверхів повинна складатиме 35-50% від загальної площі земельної ділянки.

Тобто, на земельну ділянку, загальною площею 0,0581 га, площа забудови житлового будинку складатиме, орієнтовно 200-250 кв.м, що унеможливлює розміщення на даній земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку із відповідним складом приміщень, за нормативними показниками відповідно до норм ДБН В.2.2-15 "Житлові будинки".

Також, пунктом 6.1.21 ДБН Б.2.2-12:2019 зазначено, що між фасадами з вікнами багатосекційних житлових будинків заввишки 2-3 поверхи (без урахування мансарди, в якій вікна розташовані в похилих конструкціях даху) слід приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м, заввишки в 4 поверхи і більше - 20 м.

Отже, станом на сьогодні, як зазначено у вказаному листі, відведення земельної ділянки, площею 0,0581 га, по АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного житлового будинку, не відповідає діючому ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій".

Відмовляючи ОСОБА_1 у відведені відповідної земельної ділянки, Херсонська міська рада, як зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, посилається на частину 14 статті 123 Земельного кодексу України, яка визначає, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3.5 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова території, затверджених Наказом Мінрегіону № 104 від 26.04.2019 року, багатоквартирна забудова є територія житлової забудови або її частини, у межах якої розташовуються багатоквартирні житлові будинки.

Відповідно до п. 6.1.4 вказаних ДБН, у межах зон багатоквартирної житлової забудови розташовуються ділянки, на яких розміщуються житлові будинки з прибудинковими територіями з необхідним переліком майданчиків, проїздів, зелених насаджень, а також земельні ділянки, на яких розташовані заклади дошкільної освіти, заклади загальної середньої освіти, торговельні підприємства з асортиментом товарів повсякденного попиту, з підприємствами харчування та приймальними пунктами підприємств побутового обслуговування, які у сукупності утворюють повноцінне безбар`єрне середовище повсякденної життєдіяльності населення житловий мікрорайон, що відноситься до житлово-громадської забудови.

При розміщенні на земельній ділянці окремого житлового будинку або групи житлових будинків (без урахування розміщення гаражів, автостоянок, закладів дошкільної освіти, закладів загальної середньої освіти, закладів короткотривалого перебування дітей та інших об`єктів мікрорайонного обслуговування) слід дотримуватися розрахункових показників граничних параметрів забудови, як відношення площі під забудовою першого поверху житлового будинку по зовнішньому контуру, включаючи нормативну ширину вимощення, лоджій, вхідних груп, а також горизонтальних проекцій виступаючих конструкцій до площі земельної ділянки, наведених у таблиці 6.2.

Так, згідно показників таблиці 6.2 визначено, що максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку становить: 50% - при розміщенні житлового будинку 3 поверху без урахування мансарди; 45% - при розміщенні житлового будинку 4-5 поверхів; 40% - при розміщенні житлового будинку 6-8 поверхів; 35% - при розміщенні житлового будинку 9-10 поверхів; 30% - при розміщенні житлового будинку 11 поверхів і вище.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, що спірна земельна ділянка не може бути відведена, у зв`язку із тим, що проект землеустрою щодо спірної земельної ділянки - не відповідає діючому ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта про те, що оспорюване рішення № 2264 від 20.12.2019 року відповідачем прийнято усупереч рішенню Херсонського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 540/338/19, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки оскаржуваному рішенню та повністю проігнорував попереднє рішення суду, яке набрало законної сили та встановило правомірність розроблення проекту землеустрою, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

З наявного в матеріалах справи рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 540/338/19 вбачається, що вказане рішення не містить жодних висновків суду стосовно правомірності розроблення проекту землеустрою, на що посилається апелянт.

Вказаним судовим рішенням лише було скасовано рішення Херсонської міської ради № 1662 від 19.10.2018 року та зобов`язано відповідача повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, що Херсонська міська рада і зробила та прийняла відповідне рішення № 2664 від 20.12.2019 року.

До того ж, у цьому рішенні зауважено, що підстава відмови у затвердженні проекту землеустрою, яка була зазначена у оскаржуваному рішенні суб`єкта владних повноважень, а саме ст.. 77 регламенту Херсонської міської ради VII скликання суперечать вимогам ст.. 123 ЗК України.

Доводи апелянта про недоцільність застосування до даних правовідносин ДБН Б.2.2-12:2019 також не заслуговують уваги, оскільки ці державні будівельні норми поширюються на планування, забудову населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні й застосовуються у відповідності з (7).

Ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого самоврядування, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пункті та інших територіях.

При цьому, як свідчать матеріали справи у даному провадженні спірним являється затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду саме під будівництво багатоквартирного житлового будинку, що у даному випадку спростовує вказані вище доводи апелянта.

Окремо, судова колегія звертає увагу, що завданням на розроблення проекту землеустрою від 22.05.2017 року на підставі рішення Херсонської міської ради № 681 від 28.04.2017 року цільове призначення земельної ділянки було визначено: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.13).

З урахуванням зазначеного, висновком про погодження проекту землеустрою вих..№ 03-18-253 від 15.06.2017 року, управлінням містобудування та архітектури було погоджено наданий проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, площею 0,0581 га за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного земельного та містобудівного законодавства, що в свою чергу також спростовує доводи апелянта про недоцільність застосування у даному випадку ДБН Б.2.2-12:2019..

Поряд з наведеним, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку від 03.07.2017 року, у п. 10 цього висновку вказано: «підсумкова оцінка проекту землеустрою: Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр.. ОСОБА_1 для будівництва багатоквартирного житлового будинку площею 0,0581 га, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 із земель комунальної власності Херсонської міської ради (землі житлової та громадської забудови) не погоджується.» (а.с.16зв.-117).

Пунктом 4 вказаного висновку вказано: цільове призначення запропонованої земельної ділянки, код згідно з класифікацією видів цільового призначення земель на момент складання проекту землеустрою: землі житлової та громадської забудови; запропоноване проектом землеустрою: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до п. 8 Висновку від 03.07.2017 року, аналізом проекту землеустрою було встановлено, що поданий ОСОБА_1 для затвердження проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

У пункті 9 Висновку містяться зауваження до поданого проекту землеустрою:

1) Відповідно до типового визначеного у додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 року № 266В у завданні на виконання робіт, уточнити цільове призначення на момент відведення земельної ділянки;

2) Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання необхідно привести у відповідність до додатку 2 до Інструкції, затвердженої наказом Державного агентства України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010;

3) Згідно інформації в довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами угіддями (за даними форми 6-зем) від 09.06.2017 року № 0-21-0.171-198/178-17, земельна ділянка облікувалась в землях для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відомості щодо припинення права користування земельною ділянкою у проекту землеустрою відсутні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відведення земельної ділянки, площею 0,0581 га, за адресою: АДРЕСА_1 , під будівництво багатоквартирного житлового будинку, не відповідає діючому ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій".

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Херсонської міської ради від 20.12.2019 року № 2264, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 25 червня 2020 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.