Справа № П/320/223/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року справа №П/320/223/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення відповідача від 05.07.2019 №35 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , 1965 р.н.;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 , 1965 р.н., пенсію за віком, визначивши її потерпілою 4 категорії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як потерпілому від Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку, починаючи з 23.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 23.12.1994, виданим Київською обласною державною адміністрацією, яке є чинним, не анульовано, не визнано недійсним та не скасовано у встановленому законом та/або судовому порядку.

06.06.2019 у зв`язку із досягненням пенсійного віку вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, рішенням Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.07.2019 №35 в оформленні пенсії за віком на пільгових умовах їй було відмовлено, оскільки в порушення абзацу 6 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, позивачем не надано документи, які підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Позивач вважає таке рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області неправомірним та наголошує, що вона постійно проживає у м. Фастові з 20.01.1986 по теперішній час. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_2 від 22.02.1986, актовий запис №3, з моменту реєстрації якого позивач разом із своїм чоловіком проживала у м. Фастові Київської області, записами в її трудовій книжці № НОМЕР_2 , згідно з якими вона у період з 19.10.1982 по 24.06.1990 працювала на Київському заводі «Червоний екскаватор», який перейменований в ПрАТ «Атек», а також довідкою від 23.05.2019 №21 про те, що позивач разом зі своїм чоловіком та сином проживали в заводському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 у період з 20.01.1986 по 19.06.1993, яку їм було надано за місцем роботи чоловіка на Фастівському заводі газомазутних пристроїв.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву (а.с.48-54), в якому зазначив, що обов`язковою умовою призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку на підставі абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є постійне проживання та/або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю (м. Фастові) не менше 4 років станом на 01.01.1993.

Відповідно до абзацу 6 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Відповідач пояснює, що за записами трудової книжки позивача від 24.10.1982 серії БТ НОМЕР_3 ОСОБА_1 на момент аварії ЧАЕС працювала на Київському заводі «Червоний екскаватор» в м. Києві з 19.10.1982 по 24.06.1990, з 11.07.1990 по 01.05.1991 працювала у відділі позавідомчої охорони при відділі внутрішніх справ Фастівської районної ради народних депутатів Київської області у м. Фастові, а з 02.05.1991 по 31.07.1993 працювала на Фастівському заводі газового обладнання «Факел» у м. Фастові. За даними паспортної реєстрації позивача з 22.06.1993 вона постійно проживає в м. Фастові, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю.

Отже, даних про постійне проживання позивача з 26.04.1986 по 22.06.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю територіальному органу Пенсійного фонду України не надано. Інших належних доказів проживання та/або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 до заяви про призначення пенсії не надано.

Так, зазначені в довідці від 23.05.2019 №21, виданій ВАТ «Факел», та довідці від 21.12.2019 №Д 35.3791.4, виданій Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, дані про фактичну реєстрацію позивача в м. Фастів по вул. Якубовського, 64 в період з 20.01.1986 по 19.06.1993, які в Єдиному демографічному реєстрі населення відсутні, не можуть бути прийнятті територіальним органом Пенсійного фонду України до уваги як належні докази проживання позивача в м. Фастові Київської області за вказаний період.

При цьому, відповідач звертає увагу, що належним чином підтверджений період проживання та/або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю для цілей зниження пенсійного віку, на який позивач посилається у позовній заяві, складає 2 роки 5 місяців 21 день, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-дений термін, з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №П/223/20. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 19.03.2020 та витребувано докази у справі від сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 повторно витребувано докази у справі від сторін, зупинено провадження в адміністративній справі №П/320/223/20 у зв`язку з необхідністю надання іншим учасникам часу для надання доказів у справі - до 28.04.2020. Призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 28.04.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 поновлено провадження у справі №П/320/223/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 повторно витребувано докази у справі від сторін, зупинено провадження в адміністративній справі №П/320/223/20 у зв`язку з необхідністю надання іншим учасникам часу для надання доказів у справі - до 28.05.2020. Призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 28.05.2020 о 10:45 год.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 поновлено провадження у справі №П/320/223/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.06.2020.

У судове засідання по справі 11.06.2020 з`явилась позивачка ОСОБА_1 , яка повністю підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

В судове засідання 11.06.2020 відповідач у справі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно.

При цьому, 11.06.2020 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з приписами частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, протокольною ухвалою суду від 11.06.2020 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що зареєстрована та проживає з 22.06.1993 в м. Фастів Київської області, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 18.06.1997 (а.с. 9).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17.05.2019, виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.06.1993 по теперішній час (а.с. 10).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 від 24.10.1982 серії НОМЕР_3 , позивач з 19.10.1982 по 24.06.1990 працювала у Виробничому об`єднанні «Червоний екскаватор» (прийнята 19.10.1982 згідно наказу №656 від 15.10.1982 учнем токаря-револьверщика в навчальний комбінат заводу), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АТЕК», з 11.07.1990 по 01.05.1991 працювала охоронцем у відділі позавідомчої охорони при Відділі внутрішніх справ Фастівської районної ради народних депутатів Київської області у м. Фастів Київської області, а з 02.05.1991 по 31.07.1993 працювала на Фастівському заводі газового обладнання «Факел» у м. Фастів Київської області (а.с. 12-13).

Відповідно до довідок від 05.12.2019 №57, від 15.11.2019 №118, виданих ПрАТ «АТЕК» (код 00240112, адреса: 03062, м.Київ, проспект Перемоги, 83), позивач дійсно у період з 19.10.1982 по 24.06.1990 працювала на Київському заводі «Червоний екскаватор», правонаступником якого з 25 квітня 2014 року є Приватне акціонерне товариство «АТЕК» (а.с.15, 16).

22.02.1986 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 22.02.1986, виданого Пилипівським СільЗАГС Фастівського району Київської області (а.с.11). Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Позивач у позовній заяві зазначає, що з моменту укладення шлюбу з ОСОБА_2 , вона разом із чоловіком у період з 22.02.1986 по 19.06.1993 проживали у заводському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . До місця роботи на Київському заводі «Червоний екскаватор», що знаходився у місті Києві, позивач їздила з м. Фастів щодня електричкою.

Так, відповідно до довідки від 23.05.2019 №21, виданої начальником відділу кадрів Приватного акціонерного товариства «Факел», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 27.12.1985 по 21.08.1998 працював на Фастівському заводі газомазутних пальникових пристроїв та газовикористовуючої апаратури, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Факел», у період з 20.01.1986 по 19.06.1993 був прописаний та проживав у заводському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ним були прописані та проживали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син) (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.1994 Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (категорія 4) серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Судом встановлено, що 06.06.2019 позивач звернулась до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За результатами розгляду заяви, Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області рішенням від 05.07.2019 №35 відмовило позивачу у призначенні такої пенсії з тих підстав, що заявником в порушення абзацу 6 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, не були надані документи, які підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, а саме документи про проживання або стаж на територіях радіоактивного забруднення, виданих органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). При цьому, пенсійним органом зазначено, що за даними паспорта позивач зареєстрована в м. Фастові з 22.06.1993 (а.с. 17-19).

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з приміткою до цієї норми початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 26 Закону №1058-IV до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Отже, за момент звернення позивачки із заявою про призначення пенсії право на пенсію за віком мали жінки після досягнення ними 59 років та, відповідно, у разі підтвердження права на зниження пенсійного віку на 5 років за статтею 55 Закону №796 - після досягнення 54 років.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно зі статтею 9 Закону №796 (в редакції Закону, яка була чинна на момент видачі позивачці посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_1 від 23.12.1994) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 11 Закону №796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше

чотирьох років.

Статтею 14 Закону №796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше

чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 15 Закону №796 підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час видачі позивачу 23.12.1994 Київською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (Категорія 4) серії НОМЕР_1 діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 (постанова втратила чинність згідно з постановою КМУ від 11.07.2018 № 551, далі - Порядок №501).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №501 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до пункту 10 Порядку №501 видача посвідчень провадиться: особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі №599/564/17, постанові від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, постанові від 21.11.2019 у справі №572/47/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Судом встановлено, що 23.12.1994 Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (Категорія 4) серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Суд наголошує, що Закон №796-XII надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років як особі, яка постійно проживала або постійно проживала чи постійно працювала або постійно працювала у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років.

Як було встановлено судом, відповідно до довідки від 05.12.2019 №57, виданої ПрАТ «АТЕК», позивач дійсно у період з 19.10.1982 по 24.06.1990 працювала на Київському заводі «Червоний екскаватор», правонаступником якого з квітня 2014 року є Приватне акціонерне товариство «АТЕК» (а.с.15, 16).

22.02.1986 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 22.02.1986, виданого Пилипівським СільЗАГС Фастівського району Київської області (а.с.11). Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки від 23.05.2019 №21, виданої начальником відділу кадрів ПАТ «Факел», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 27.12.1985 по 21.08.1998 працював на Фастівському заводі газомазутних пальникових пристроїв та газовикористовуючої апаратури, правонаступником якого є ПАТ «Факел», у період з 20.01.1986 по 19.06.1993 був прописаний та проживав у заводському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ним були прописані та проживали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син) (а.с.14).

У листі від 21.12.2019 №Д.35.3791.4 Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області повідомив позивача про те, що необхідний оригінал документа, який підтверджує реєстрацію місця проживання позивача в м. Фастів за вказаний період надати неможливо, оскільки у відділі ведення Єдиного демографічного реєстру відсутня інформація про проживаючих у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 . Повідомлено, що таким документом може бути картка реєстрації особи чи будинкова книга, в яких наявні штампи реєстрації місця проживання, згідно з якими позивачу була надана довідка відділу кадрів ПАТ «Факел» від 23.05.2019 №21 (а.с.26).

За твердженням відповідача даних про постійне проживання позивача з 26.04.1986 по 22.06.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю територіальному органу Пенсійного фонду України не надано. Вказане, зокрема, зумовлено тим, що позивач згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 з 19.10.1982 по 24.06.1990 працювала у Виробничому об`єднанні «Червоний екскаватор», яке територіально розміщене у місті Києві, та у відсутності доказів прописки позивача у м.Фастів за цей період привело відповідача до висновку, що документально факт постійного проживання в м.Фастів у період з 19.10.1982 по 24.06.1990 не підтверджено.

Згідно постанови Кабінету Міністрів УРСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106, місто Фастів Київської області віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

06.06.2019 (за 17 днів до досягнення пенсійного віку) ОСОБА_1 звернулася до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду у Київській області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, пенсійним органом відмовлено позивачу у призначенні вказаної пенсії, посилаючись на те, що останньою не було надано документів, що підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, а саме документи про проживання або про стаж на територіях радіоактивного забруднення, виданих органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). При цьому, пенсійним органом зазначено, що за даними паспорта позивач зареєстрована в м. Фастові з 22.06.1993 (а.с. 78).

Так, відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача від 24.10.1982 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , зокрема, у період з 19.10.1982 по 24.06.1990 працювала на Київському заводі «Червоний екскаватор» (Виробниче об`єднання «Червоний екскаватор»), у період з 11.07.1990 по 01.05.1991 - у відділі позавідомчої охорони при відділі внутрішніх справ Фастівської районної ради народних депутатів Київської області у м. Фастів, а з 02.05.1991 по 31.07.1993 - на Фастівському заводі газового обладнання «Факел».

Отже, відповідач наголошує, що згідно наданих документів позивач проживала та/або працювала у зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 протягом 2 років 5 місяців 21 день, тобто лише з 11.07.1990.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У судовому засіданні по справі 11.06.2020 судом було допитано в якості свідка позивача по справі за її згодою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від надання показань за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України (а.с. 107).

Позивач, будучи допитаною як свідок, пояснила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кищенці Фастівського району Київської області. На момент аварії на ЧАЕС (26.04.1986) вона проживала в АДРЕСА_2 .

З жовтня 1982 року по червень 1990 року працювала в м. Києві токарем на заводі «Червоний екскаватор». Свідок пояснила, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 разом із чоловіком з 20.01.1986 по 19.06.1993 була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_4 , у гуртожитку, де народила ІНФОРМАЦІЯ_4 спільного сина, ОСОБА_6 . Їхня дитина відвідувала дитячий садок м. Фастів №2, який знаходиться по вул. Червоноармійській.

Свідок ОСОБА_1 вказала, що 06.06.2019 вона звернулась до територіального органу пенсійного фонду, оскільки вважає, що має право на пенсію при досягненні 54 років зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, як особа, яка має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, що постійно проживала на території радіоактивного забруднення.

Свідок підтвердила, що після декретної відпустки, в якій перебувала 1 рік 8 місяців, у травні 1988 року продовжила роботу на Київському заводі «Червоний екскаватор», при цьому, працюючи позмінно одну добу через три, добиралась на роботу з м. Фастів Київської області до м. Києва електричкою, а в 1991 році перейшла працювати на завод «Факел», що розташований у м. Фастів Київської області. При цьому постійно проживала в м.Фастов.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист ПАТ «Факел» від 30.04.2020 №110/615, з якого вбачається, що 29.04.2020 позивач зверталась до ПАТ «Факел» із заявою про надання довідки про прописку та проживання в заводському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 у період з 20.01.1986 по 19.06.1993, однак підприємство повідомило позивача про те, що таку довідку надати неможливо у зв`язку з відсутністю архіву документів заводського гуртожитку. Зазначено, що позивачу надана довідка від 10.02.2020 №2 про те, що вона у період з 02.05.1991 по 31.07.1993 працювала на Фастівському заводі газомазутних пальникових пристроїв та газовикористовуючої апаратури та була прописана і проживала у заводському гуртожитку (а.с.104).

Також ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 від Київської обласної державної адміністрації були витребувані докази у справі, а саме копії всіх документів, на підставі яких ОСОБА_1 видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, серії НОМЕР_1 від 23.12.1994, а також інформацію про те, чи є дане посвідчення чинним.

13.03.2020 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2020, від Київської обласної державної адміністрації надійшов лист б/н б/д разом із витребуваними судом доказами, в якому повідомлялось, що за результатами розгляду службової записки Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у листі від 06.03.2020 №534/02-06.1-39 повідомлено про те, що у Департаменті відсутня електронна база даних потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, особові справи громадян, яким були видані посвідчення потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 до 2007 року актом передачі до Департаменту передані не були, а пошук документів, які слугували підставою для видачі посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 здійснюється в ручному режимі, не дав позитивного результату щодо ОСОБА_1 .

Також Київська обласна державна адміністрація у вказаному листі зазначила, що видача посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи провадилась відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 та від 20.01.1997 №51, які втратили чинність, на підставі довідки встановленого зразка згідно з Додатком №7. При цьому видача зазначених довідок про проживання (роботу, навчання) на радіоактивних забруднених територіях здійснювалась райдержадміністраціями та міськвиконкомами за місцем проживання громадян. звернуто увагу суду на те, що форма Додатку №7 не передбачала вписування чіткого періоду проживання (роботи, навчання).

Крім того, Київська обласна державна адміністрація додатково повідомила суд про те, що в Управлінні соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому наявні Списки (подання) для видачі посвідчень потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, погоджені начальником управління Київського облвиконкому у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_7 . Згідно з інформацією, зазначеною у Списках, ОСОБА_1 була оформлена довідка №53147 (Додаток №7) та зазначено період її проживання у м. Фастів Київської області з 1988 року по даний час, тобто по 1994 рік (дата погодження Списку - подання) (а.с.34-35).

До вказаного листа б/н б/д, що надійшов на адресу суду 13.03.2020, Київською обласною державною адміністрацією додано:

- копію листа Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 06.03.2020 №534/02-06.1-39 (а.с.36);

- копію Списку осіб для видачі посвідчення потерпілих категорій 4, серії В, на підставі відповідних довідок, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 по м. Фастову, де під номером 49 вказано: « ОСОБА_1 , 1965 р.н., домашня адреса АДРЕСА_2 , період проживання з 1988 року по цей час (дата складання Списку 23.11.1994), кількість прожитих років - 4, номер довідки 53147» (а.с.37-39).

Досліджені у сукупності докази у справі свідчать, що протягом періоду з моменту аварії на Чорнобильській АЕС позивач постійно проживає у м. Фастів Київської області.

Суд звертає увагу, що Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 №791а-XII (далі - Закон №791а-XII).

Згідно з Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" абзац п`ятий частини другої статті 2 Закону №791а-XII виключено, відтак із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII виключено також статтю 23 Закону №796-ХІІ, яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Вказані норми згідно Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року.

Тобто, з 01.01.2015 виключено обумовлену територію проживання та виконання роботи з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, оскільки належність позивача до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідачем не оспорювалась, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано в установленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі №287/39/17-а.

Суд також зауважує, що жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, зокрема й потерпілих 4 категорії, в Законі №796-ХІІ не відбулось.

Отже виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов`язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

З огляду на наведене, встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 з 20.01.1986 по 19.06.1993, більше 7 років, проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю, в тому числі станом на 1 січня 1993 року проживала у цій зоні не менше чотирьох років, що відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ дає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, на 5 років.

Отже, суд встановив, що позивач досягнула віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV з врахуванням зменшення на 5 років - 23 червня 2019 року, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

В свою чергу рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.07.2019 №35 про відмову у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, що працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення не менше 4 років станом на 01.01.1993, є протиправним.

При цьому, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем були неправильно сформульовані позовні вимоги у вигляді визнання протиправним оспорюваного рішення, замість визнання його протиправним та скасування.

Так, згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії стосується прав конкретної особи, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

При цьому, неправильне словесне вираження позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови в його захисті, оскільки правомірність вимог позивача підтверджується матеріалами справи, а відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням цього, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.07.2019 №35 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Щодо дати призначення вказаної пенсії, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 встановлено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З матеріалів справи слідує, що заяву про призначення пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку позивач подала 06.06.2019, звернувшись до Фастівського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України Київської області до досягнення пенсійного віку, тобто за 17 днів до дня досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку (23.06.2019).

Отже, відповідно днем призначення позивачу пенсії за віком є наступний день, що настав за днем досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, тобто 24.06.2019.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 5 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

За приписами пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку як особі, що працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 24.06.2019.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір на суму 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 23.12.2019 №61, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с. 20), який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області, яке є суб`єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.07.2019 №35 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 24 червня 2019 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40).

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано - 30.06.2020.

Суддя Кушнова А.О.