Справа № 420/7805/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/7805/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойко А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_5, представника відповідача - Пуйди Євгена Юрійовича, третьої особи - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 та представника АТ «Альфа-Банк» - Борщенко Костянтина Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» про:

- визнання протиправним та скасування пункт 2 наказу Міністерства юстиції України від 28 листопада 2019 року № 3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 лютого 2019 року №45443670, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_2;

- визнання протиправним та скасування пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 28 листопада 2019 року №3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким анульовано доступ державному реєстратору прав на нерухоме майно комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову було зазначено, що спірні пункти наказу не містять жодного обґрунтування підстав їх прийняття. Також відсутні мотиви застосування дисциплінарних санкцій до позивача у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру. Крім того позивач вказує, що у зв`язку з прийняттям оскаржуваних наказів він, як державний реєстратор, не може належним чином здійснювати повноваження, передбачені ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанком» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) 27 листопада 2007 року було укладено договір кредиту №2007/13-2.06/720, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №2546.

08 лютого 2019 року до Державного реєстратора ОСОБА_2 в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки з заявою про реєстрацію права власності звернувся Кредитор. До заяви додано іпотечний договір від 27 листопада 2007 року №2546, повідомлення від 14 вересня 2018 року та повідомлення від 24 жовтня 2018 року №100/18.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності №32516655 відкрито розділ Державного реєстру прав №101 щодо квартири, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45443670, на підставі якого внесено запис про право власності №30215844 на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

16 вересня 2019 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_3 з вимогою провести перевірку правомірності та скасувати рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 лютого 2019 року №45443670, прийняте державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_2 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Комісія) від 28 жовтня 2019 за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 було складено висновок, згідно якого Комісія зазначила, що державним реєстратором ОСОБА_2 під час прийняття ним оскаржуваного рішення на порушення пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було перевірено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, тому що подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, оскільки ним проведено оскаржувану державну реєстрацію права власності за відсутності необхідних для оскаржуваної реєстрації прав відповідно до підпункту 2 пункту 61 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, документів, а саме не встановлено факт завершення 30-денного строку отримання письмової вимоги від АТ «Укрсоцбанк», а також на доданому до заяви рекомендованому повідомленні не було відмітки про отримання, що не давало змоги встановити направлення іпотекодержателем вимоги іпотекодавцю, боржнику, та її отримання ним, а також порушено вимоги статті 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки до поданих для реєстрації документів не додано оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

В подальшому наказом Міністерства юстиції України від 28 листопада 2019 року №3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» задоволено скаргу ОСОБА_3 , п. 2 вказаного наказу скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 лютого 2019 року № 45443670, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_2; п.3 вказаного наказу анульовано доступ державному реєстратору комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Прийняття вказаного наказу у частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та анулювання доступу державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45443670 від 08 лютого 2019 року не дотримано законодавчо передбачених вимог для проведення відповідної державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому відповідачем правомірно прийнято оскаржуваний наказ від 28 листопада 2019 року №3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції хибними і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Так, приймаючи спірний наказ, відповідач посилався на ту обставину, що державним реєстратором ОСОБА_2 під час прийняття ним оскаржуваного рішення на порушення пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було перевірено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а саме:

- не встановлено факт завершення 30-денного строку отримання письмової вимоги від АТ «Укрсоцбанк», а на доданому до заяви рекомендованому повідомленні не було відмітки про отримання поштового відправлення, що не давало змоги встановити направлення іпотекодержателем вимоги іпотекодавцю, боржнику, та її отримання ним;

- позивачем було порушено вимоги статті 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки не додано оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Колегія суддів вважає вказані посилання відповідача безпідставними та зазначає, що преамбулою Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон) передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (ст.1 Закону).

Згідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями ч.3 ст.10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 18 Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав, згідно якого державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 затверджено "Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Порядок), п.1 якого визначено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.61 (Розділ - Державна реєстрація прав та документи, необхідні для такої реєстрації) Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З аналізу наведеного вбачається, що діючим законодавством визначено вичерпний перелік документів, за наявності яких державний реєстратор може вчинити реєстраційну дію щодо реєстрації права власності на підставі договору іпотеки (що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки) та який (перелік) жодним чином не підлягає розширенню, окрім як внесенням змін в законодавство.

Таким чином, враховуючи те, що діюче законодавство саме в сфері правовідносин, що виникають при державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не передбачає надання державному реєстратору при вчиненні реєстраційної дії щодо реєстрації права власності на підставі договору іпотеки оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, колегія суддів приходить до висновку про правомірність здійснення позивачем спірної реєстраційної дії за відсутності вказаної оцінки предмета іпотеки.

Наведені висновки також узгоджуються з тією обставиною, що в досліджуваних спірних правовідносинах та при здійсненні реєстраційної дії позивач виступає в ролі суб`єкта владних повноважень, який згідно до положень ч.2 ст.2 КАС України повинен діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, що, на думку колегії суддів, виключає можливість пред`явлення позивачем вимоги до заявника при вчиненні реєстраційної дії щодо реєстрації права власності на підставі договору іпотеки по наданню додаткових документів (оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності), які не передбачені Порядком та Законом.

При цьому доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про недотримання позивачем положень ст.37 Закону України "Про іпотеку", за якими іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спірні правовідносини склались навколо саме вчинення державним реєстратором реєстраційної дії, які регламентуються Порядком та Законом, в той час, як Законом України "Про іпотеку" врегульовано правовідносини щодо забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні відповідної особи (іпотекодавця).

Стосовно ж відсутності факту завершення 30-денного строку отримання письмової вимоги від АТ «Укрсоцбанк», а також відмітки про отримання поштового відправлення на доданому до заяви рекомендованому повідомленні, що на думку відповідача не давало змоги реєстратору встановити направлення іпотекодержателем вимоги іпотекодавцю, боржнику, та її отримання ним, колегія суддів зазначає таке.

Як вже зазначалось, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подається, зокрема, документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі (п.п.2 п.61 Порядку).

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З аналізу наведенного можна дійти висновку, що порядок та процедура звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку встановлюються за власним волевиявленням сторонами договору іпотеки і здійснюється у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому іпотечному договорі, який підписується сторонами.

Згідно до п.6.2 договору іпотеки від 27 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Альфа-Банк»), сторони домовились про те, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Таким чином, в даному випадку сторони іпотечного договору - ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» - самостійно домовилися про те, що у правовідносинах між ними датою належного повідомлення за цим договором буде або дата вручення особисто письмового повідомлення за зазначеною у договорі адресою, або дата проставлення поштовим відділенням поштового штемпеля на поштовому відправленні, надісланому рекомендованим листом за такою адресою.

При цьому, надані відповідачем матеріали розгляду скарги ОСОБА_1 взагалі не містять договору іпотеки від 27 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк», що свідчить про те, відповідачем вказані умови цього договору взагалі не досліджувалися та не оцінювались.

Так, матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №050 та опис його вкладення, з аналізу яких вбачається, що 14 вересня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Альфа-Банк») було направлено поштове відправлення з повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням на адресу іпотекодавця - ОСОБА_1 , зазначену в договорі іпотеки, а саме: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно довідки Укрпошти від 04 жовтня 2018 року, вказане поштове відправлення не було вручено ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням встановленого строку його зберігання, тобто з незалежних від відправника АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Альфа-Банк») причин, що свідчить про належне виконання іпотекодержателем вказаних вище умов договору стосовно належного повідомлення іпотекодателя, та відповідно правомірність вчинення позивачем 08 лютого 2019 року (тобто більш ніж через 30 днів з проставленої відділенням пошти дати 04.10.2018 року, яка відповідно до вказаних умов договору іпотеки є датою належного повідомлення сторони) реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Альфа-Банк»).

Наведені висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 серпня 2018 року, справа №755/5691/-ц.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було витребувано ані договору іпотеки від 27 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк», ані вказаних матеріалів щодо надсилання ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, та не досліджено вищевказаних обставин, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та відповідно про наявність підстав для скасування судового рішення згідно п.1 ч.1 ст.317 КАС України.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування пунктів наказу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року - скасувати.

Прийняти по справі постанову, якою позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправними та скасування пунктів наказу - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2 та 3 наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2019 року № 3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Стягнути з Міністерства юстиції України (, 01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, будинок 13) судовий збір у сумі 3842 грн. на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 30 червня 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.