Справа № 200/4291/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р. Справа№200/4291/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 1600 від 06 березня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 з урахуванням пільгового стажу за списком № 1 на ДВАТ "Шахта "Вергелівська" ДХК Луганськвугілля з 23.09.1983 по 25.12.1983 р.р., з 14.03.1984 по 24.10.1984 р.р., з 25.03.1987 по 10.04.1996 р.р., та відокремленому підрозділі "Шахта "Вергелівська" Державного підприємства "Луганськвугілля" з 23.07.2002 по 01.03.2016 р.р. починаючі з дня звернення до відповідача, а саме з 26.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що 26.02.2020 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії згідно п.1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 06.03.2020 року №1600, відповідач відмовив у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 6 років.

Позивач не погоджується з рішенням відповідача та вважає його таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/4291/20-а та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У строк, встановлений судом через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем було надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що до пільгового стажу позивачу за Списком №1 не враховано періоди роботи в ДВАТ «Шахта Вергелівська ДХК Луганськвугілля» з 23.09.1983 року по 25.12.1983 року, з 14.03.1984 року по 24.10.1984 року, з 25.03.1987 року по 10.04.1996 року та на ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугіллля» з 23.07.2002 року по 01.03.2016 року, оскільки позивачем не надано довідки, які б підтверджували пільговий характер роботи відповідно до Порядку №637 та накази про результати атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку 442. Довідки про пільговий характер роботи, які надано позивачем суду, видані органами незаконноутворюваної ЛНР є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв`язку з тим, що довідки, підтверджуючі факт пільгової роботи, не надано, а в трудовій книжці відсутні записи, які б визначали право на пенсію на пільгових умовах ( відсутні дані про роботу на поверхні, участь у страйках, знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, дані про атестацію робочих місць, тощо) неможливо врахувати до пільгового стажу за списком №1 вищезазначені періоди роботи.

Враховуючи, що за підрахунком Управління ПФУ позивачем ОСОБА_1 підтверджено страховий стаж 27 років 01 місяць 06 днів, пільговий стаж за Списком №1- відсутній, відповідач вважає, що управлінням не було порушено норм діючого законодавства при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 13 січня 1998 року Брянківським МВ УМВС України у Луганській області), є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 25.02.2020 року №1441- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

26 лютого 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою №1600 про призначення пенсії за віком.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06 березня 2020 року №1600 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з необхідністю пільгового стажу 6 років. Відповідно до наданих документів страховий стаж гр. ОСОБА_1 складає 27 років 01 місяців 06 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу за списком № 1 не враховано періоди роботи на ДВАТ «Шахта Вергелівська ДХК Луганськвугілля» з 23.09.1983 по 25.12.1983р.р., 14.03.1984 року по 24.10.1984рр., 25.03.1987 по 10.04.1996рр. та відокремленому підрозділі «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 23.07.2002 по 01.03.2016рр., заявником не надано довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 та накази про результати атестації робочих за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442.

Позивач не погоджується з рішенням відповідача, у зв`язку з чим змушений був звернутися до суду.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058).

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами пункту першого частини другої статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

За визначенням пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Нормами пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 обумовлено, що якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

З огляду на вищевикладене, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 у спірні періоди містяться наступні записи:

- з 23.09.1983 року позивач переведений підземним гірничим майстром з повним робочим підземним днем на час проходження виробничої практики на Шахті «Вергелівська» в/п «Стаханіввугілля»,

- 25.12.1983 року позивач звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики,

-14.03.1983 року позивач прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим підземним днем для проходження виробничої практики на Шахту «Вергелівська» в/п «Стаханіввугілля»,

- 03.07.1984 року позивач переведений підземним електрослюсарем IV розряду з повним робочим підземним днем,

- 24.10.1984 року звільнений у зв`язку з призовом у Радянську армію п.3 ст.36 КЗпП УРСР,

- 25.03.1987 року позивач прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим підземним днем на Шахту «Вергелівська» в/п «Стаханіввугілля»,

- 03.08.1987 року переведений підземним учнем прохідника, зайнятий на підземній роботі повний робочий підземний день в шахті,

- 22.09.1987 року переведений прохідником підземним V розряду з повним робочим днем під землею,

- 21.10.1991 року переведений підземним гірничим майстром добувної дільниці з повним робочим підземним днем в шахті,

-21.09.1992 року переведений підземним прохідником V розряду з повним робочим днем під землею,

- 3.01.1994 року переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею,

- 10.04.1996 року позивач звільнений за прогули, ст.40 п.4 КЗпП України,

- 23.07.2002 року позивач прийнятий тимчасово учнем підземним гірника з повним робочим днем під землею на ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугіллля»,

- 12.09.2002 року зарахований до постійного штату учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею,

-10.12.2002 року переведений підземним гірником III розряду з повним робочим днем під землею,

- 28.07.2003 року переведений підземним прохідником V розряду з повним робочим днем під землею,

- 17.02.2004 переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею,

- 01.03.2016 року звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач працював на підземних роботах з повним робочим днем під землею.

Разом з тим, положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право позивача довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним для призначення пенсії. Право надавати заперечення щодо рішення Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається позивачу на всіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Позивачем до позовної заяви були надані Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, а саме:

- Довідка від 20.02.2020 року № 203 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 23.09.1983 року по 25.12.1983 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Рада Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173),

- Довідка від 20.02.2020 року № 204 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 14.03.1984 року по 24.10.1984 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Рада Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173),

- Довідка від 20.02.2020 року № 205 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 25.03.1987 року по 20.10.1991 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Рада Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173),

- Довідка від 20.02.2020 року № 206 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 21.10.1991 року по 30.06.1992 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Рада Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, Постанова Кабінета Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10),

- Довідка від 20.02.2020 року № 207 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 01.07.1992 року по 17.04.1992 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Кабінета Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10),

- Довідка від 20.02.2020 року № 208 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 18.04.1993 року по 10.04.1996 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Кабінета Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, Постанова Кабінета Міністрів України від 11.05.1994 року №162),

- Довідка від 20.02.2020 року № 209 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 23.07.2002 року по 02.02.2003 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Кабінета Міністрів України від 11.05.1994 року №162, Постанова Кабінета Міністрів України від 16.01.2003 року №36),

- Довідка від 20.02.2020 року № 210 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 03.02.2003 року по 04.06.2003 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Кабінета Міністрів України від 16.01.2003 року №36),

- Довідка від 20.02.2020 року № 211 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 05.06.2003 року по 22.09.2003 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Кабінета Міністрів України від 16.01.2003 року №36),

- Довідка від 20.02.2020 року № 212 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Вергелівська» та за період з 23.09.2003 року по 01.03.2016 року виконував роботи, що передбачені списком №1 (підстава Постанова Кабінета Міністрів України від 16.01.2003 року №36).

Довідками від 20.02.2020 року №213, №214 підтверджюється спуски-виїзди в шахту«Вергілівська» ОСОБА_1 у якості учня підземного прохідника за період з 03.08.1987 року по 21.09.1987 року, з 23.07.2002 року по 09.12.2002 року.

Позивачем також до матеріалів справи було надано Довідки про заробітну плату видані шахтою «Вергелівська» для обчислення пенсії від 20.02.2020 року №215 та №216, в яких зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України. У довідці від 20.02.2020 року №217 зазначено, що довідки про заробітну плату №215 та 216 видані на підставі особових рахунків та підприємство несе відповідальність за достовірність які містяться в документах, виданих ОСОБА_1 .

Також, в матеріалах справи міститься довідка про заробітну плату від 20.02.2020 року №218 за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року, в якій зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок).

Довідкою від 20.02.2020 року №219 про сплату страхових внесків визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2013 року по 31.05.2014 року сплачений до Міністерства доходів і зборів, з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року не сплачений.

Довідка від 20.02.2020 року №220 містить інформацію щодо реорганізації шахти «Вергелівська».

В матеріалах справи також є наявними накази шахти «Вергелівська» «Про підсумки атестації робочих місць» від 02.11.1995 року №494, від 30.10.2000 року №661, від 01.11.2005 року №1508, від 26.10.2020 року №914 з переліком професій та посад на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, у вищевказаних довідках зазначено наступні відомості: анкетні дані особи на ім`я якої видано довідку, найменування підприємства де особа працювала повний робочий день під землею, професію (посаду), вид робіт, яку виконувала особа, період виконання робіт та додаткові відомості (про перебування особи в безоплатній відпустці, участь у страйках), проведення атестації на підприємстві, які необхідно враховувати при призначенні пенсії.

Щодо твердження відповідача стосовно того, що довідки надані позивачем до суду є недійсними на території України і не створюють правових наслідків, суд посилається на таке.

За унормуванням частин другої, третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207-VII) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 3 Закону України від 15.04.2014 за № 1207-VII встановлено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Тобто, норми цього закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року по справі Лоізіду проти Туреччини дійшов такого висновку: Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14 і враховується судом при розгляді цієї справи.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, суд доходить висновку, що Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повинно взяти до уваги інформацію, зазначену у документах, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до управління за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на необхідність надання вищезазначених довідок до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача вищезазначених довідок.

Окремо суд звертає увагу відповідача на те, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5), в міститься інформація про нарахування позивачу з 2002 року страхових внесків шахтою «Вергілівська», їх сплата. Окрім того, в зазначеному реєстрі міститься запис щодо відомостей по спеціальному стажу за кодами підстави для обліку спецстажу ЗП3013А1 та ЗП3014А1, які визначають підстави для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства. Між тим, під час призначення пенсії відповідачем взагалі не прийнято до уваги, інформацію, викладену у вищезазначеному реєстрі.

В пункті 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 окреслено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Натомість, відповідач проігнорував вищенаведені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (п. 3.3. Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

За таких обставин, відповідачем прийняте рішення від 06 березня 2020 року № 1600 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправно, відповідно вказане рішення підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Поняття дискреції міститься в пункті 1.6 Методологи проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

При таких обставинах по цій справі суд не може перебирати повноваження Пенсійного фонду щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

В контексті викладеного, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде скасування рішення відповідача від 06 березня 2020 року № 1600 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 лютого 2020 року №1600, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди, суд відмовляє у її задоволенні з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач мав у своєму розпорядженні необхідні документи, які давали можливість визначити правильно повний стаж роботи позивача, який надавав останньому право на отримання пенсії відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. При цьому, як вже було зазначено судом, пільгові довідки містять додаткові відомості (про перебування особи в безоплатній відпустці, участь у страйках, прогул, неявка), що повинно бути враховано пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 630,60 грн. (75%).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06 березня 2020 року № 1600 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 лютого 2020 року №1600, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживанняя: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 630 (шістсот тридцять гривень) 60 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 30 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова