Справа № 320/5893/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Київ №320/5893/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Міністерства енергетики та захисту довкілля України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС) про визнання протиправними та скасування постанов від 03.10.2019,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019р. позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними і скасувати постанови відповідача від 03.10.2019 про закінчення виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 дану справу передано на розгляд за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 залишено без руху позовну заяву, а ухвалою від 18.03.2020 - відкрито провадження у справі.

Підставами позову в частині оскарження постанови про закриття виконавчого прова-дження є те, що державним виконавцем не здійснено перевірку виконання позивачем рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №810/3107/15, про що дер-жавного виконавця позивач повідомив листом від 12.04.2019 №10/4-11-02/4008-19, і не вине-сено постанову про закриття виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі рішення згід-но з виконавчим документом).

Підставами позову в частині оскарження постанови про стягнення виконавчого збору є те, що положення Закону України "Про виконавче провадження", що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору. Як зазначає позивач, фактично, судове рішення державним виконавцем виконано не було; ніяких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового характеру, передбачених ст. 10 вказаного Закону державний виконавець не вчиняв. Крім цього, зазначає про подання касаційної скарги на рішення суду.

Відповідач відзив не подав, причин чого суду не повідомив.

До судового засідання 31.03.2020 сторони не прибули. Позивач подав клопотання, в якому повідомив про неприбуття до судового засідання з метою недопущення розповсю-дження коронавірусу COVID-19, просив визнати вказану причину поважною та відкласти судове засідання.

До судового засідання 15.05.2020 сторони не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв (клопотань) до суду не надійшло, у зв`язку з чим та згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що на виконанні в Департаменті ДВС перебувало виконавче про-вадження №49682059 про виконання виконавчого листа №810/3107/15, виданого Київським окружним адміністративним судом від 20.10.2015, про зобов`язання Міністерства екології та природних ресурсів України надати ОСОБА_1 відповідь на його запит на інформацію від 17.06.2015 у строк, визначений ч. 2 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (впродовж 48 годин з дня отримання копії постанови).

Постановою відповідача від 03.10.2019 замінено найменування боржника у вказаному виконавчому провадженні з Міністерства екології та природних ресурсів України на Мініс-терство енергетики та захисту довкілля України (а.с. 14).

Судом встановлено, що відповідачем винесено постанову від 03.10.2019 про закін-чення виконавчого провадження, якою на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження №49682059 (а.с. 10).

Також, судом встановлено, що відповідачем винесено постанову від 03.10.2019 про стягнення виконавчого збору, якою на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" стягнуто з позивача виконавчий збір у сумі 16692 грн. (а.с.12).

Спірні правовідносини виникли у сфері примусового виконання рішень і стосуються правомірності постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору.

Оцінюючи правомірність постанови від 03.10.2019 про закінчення виконавчого прова-дження, суд зазначає наступне.

Статтею 63 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404) передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого части-ною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (абз. 1 ч. 3).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі борж-ника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконав-чого провадження (абз. 3 ч. 3).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону.

Як зазначено у постанові від 03.10.2019 про закінчення виконавчого провадження, постановами державного виконавця від 22.11.2018 і 15.04.2019, які залишені чинними рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 №320/2163/19, на боржника накладено штрафи у розмірах 5100 грн. і 10200 грн., відповідно, а 03.10.2019 на адресу ГУ НП у м. Києві державним виконавцем направлено подання для вирішення питання щодо відкриття кримінального провадження за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ст. 382 КК України.

У справі наявна копія постанови державного виконавця від 15.04.2019 ВП №49682059, якою за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на боржника штраф у розмірі 10200 грн.; зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попе-редити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 16).

Дана постанова, як визнається позивачем у позовній заяві і підтверджується копією супровідного листа Департаменту ДВС від 16.04.2019 №20.1-059/13 з відбитком реєстрацій-ного штампу, одержана боржником 22.04.2019 (а.с. 15).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 у справі №320/2163/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019, електронні примірники яких наявні в ЄДРСР (реєстраційні №83399615 і №83907728), відмовлено Міністерству екології та природних ресурсів України у задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови від 15.04.2019 ВП №49682059 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. При цьому судами встановлено, що станом на 15.04.2019 позивач повторно не виконав постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 №810/3107/15, тому відповідач обґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції за повторне невиконання постанови Київського окружного адміністративно-го суду від 17.09.2015 у справі №810/3107/15, що відповідає нормам чинного законодавства.

Позивачем не спростовано невиконання ним рішення суду у справі №810/3107/15 та подвійного накладення на нього штрафів за невиконання рішення суду без поважних причин, а також направлення державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, які є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404.

Доводи позивача про те, що п. 2 постанови державного виконавця від 07.12.2018 про закінчення виконавчого провадження №49682059 визнано такою, що втратила чинність пос-танова державного виконавця від 22.11.2018 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн., суд відхиляє, зважаючи на встановлені у рішенні Київського окружного адмініс-тративного суду від 02.08.2019 №320/2163/19 обставини, а саме:

- рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі №320/123/19, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця від 07.12.2018 про закінчення виконавчого провадження №49682059;

- відсутність доказів оскарження постанови про накладення штрафу від 22.11.2018 ВП №49682059 за невиконання рішення суду у справі №810/3107/15, яка є чинною.

Доводи позивача про виконання рішення суду у справі №810/3107/15 з посиланням на лист Міністерства екології та природних ресурсів України від 12.04.2019 №10/4-11-02/4008-19 "Про надання інформації на запит від 17.06.2015" і надану до суду копію фіскального чеку Укрпошти від 12.04.2019 із штрих-кодовим ідентифікатором 228 (а.с. 17) суд від-хиляє, зважаючи на встановлений у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 №320/2163/19 факт не направлення відповіді на правильну адресу стягувача ( ОСОБА_1 ). Суд встановив надіслання листа стягувачу за помилковою адресою і повер-нення поштового конверту (штрих-кодовий ідентифікатор 228) без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.

Доводи позивача про те, що відповідач не перевірив виконання рішення суду, адже лист від 12.04.2019 №10/4-11-02/4008-19 "Про надання інформації на запит від 17.06.2015" був направлений стягувачу ще раз і вручений йому 01.06.2019 згідно з копією поштового повідомлення про вручення №654 (а.с. 18), суд відхиляє з таких підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону №1404 сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступ-ного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Позивач не надав доказів повідомлення державного виконавця про повторне направ-лення стягувачу листа від 12.04.2019 №10/4-11-02/4008-19 "Про надання інформації на запит від 17.06.2015" і про його отримання стягувачем 01.06.2019, що вказує на невиконання борж-ником обов`язку, покладеного на нього ч. 4 ст. 19 Закону №1404.

Міркування позивача про наявність у відповідача передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 підстави для закінчення виконавчого провадження (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) не підтверджені відповідними доказами, які б свідчили про надання стягувачу відповіді на порушені ним у запиті на інформацію від 17.06.2015 питання:

1) Наскільки у районах Київської області, де сталися надзвичайні ситуації техноген-ного характеру, рівень забруднення атмосферного повітря перевищує нормативи екологічної безпеки? Позивач просив надати відповідь на поставлене питання в розрізі всіх районів Київської області у формі порівняльної таблиці, в якій зазначити гранично допустимий рівень забруднення повітря та фактичний індекс якості повітря із зазначенням вмісту в повітрі найбільш небезпечних газів: діоксиду азоту NО2, сірчистого газу SО2, чадного газу СО та інших?

2) Які заходи з ліквідації забруднення навколишнього природного середовища і реге-нерації забрудненого атмосферного повітря в даний час проводяться в Київській області?

3) Які заходи з ліквідації наслідків техногенних катастроф здійснює безпосередньо Міністерство екології та природних ресурсів України як головний орган у системі центральних органів виконавчої влади, що виконує функції з формування і забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища?

4) Про повне найменування юридичних осіб (їх юридичні адреси та дані про керів-ників), яким належать нафтобаза у смт. Глеваха та склад пінопласту у м. Бровари, ступінь вини цих юридичних осіб у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу (в результаті вищевказаних подій), а також про порядок відшкодування ними заподіяної шкоди довкіллю.

Отже, доводи позивача і надані ним докази не спростовують наявність обставин, які відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 є підставою для закінчення виконавчого прова-дження, і не доводять допущення відповідачем порушень вимог ст.ст. 39, 63 Закону №1404 при прийнятті постанови від 03.10.2019 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим вимога про визнання вказаної постанови протиправною і її скасування не підлягає задоволенню.

Оцінюючи правомірність постанови від 03.10.2019 про стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону №1404 за примусове виконання рішення немайнового харак-теру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження з під-стави, передбаченої п. 11 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, держав-ний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого докумен-та (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що виконавче провадження №49682059 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 й відсутні факти стягнення з боржника виконавчого збору, то у відпові-дача були підстави, визначені ч. 3 ст. 27 і ч. 3 ст. 40 Закону №1404, для стягнення з боржника - юридичної особи - виконавчого збору у розмірі 16692 грн. (4 х 4173 грн.).

Міркування позивача про те, що положення Закону №1404, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору, суд відхиляє як такі, що ґрун-туються на помилковому тлумаченні позивачем норм Закону №1404.

Положення ч.ч. 5-9 ст. 27 Закону №1404, якими встановлено випадки, коли виконав-чий збір не стягується, не стосуються обставин справи, яка розглядається. Водночас правиль-ність застосування відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови положень ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 40 Закону №1404, якими передбачено стягнення виконавчого збору, позивачем не спростовано.

Посилання позивача на те, що державним виконавцем не вживались заходи примусо-вого виконання рішення, передбачені ст. 10 Закону №1404, а відтак ним не було і не могло бути примусово виконано рішення суду у справі №810/3107/15, суд відхиляє, оскільки відпо-відачем вчинено дії, передбачені ст. 63 Закону №1404, якою встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Відсутність у державного виконавця підстав для вжиття інших заходів примусового вико-нання рішень не є підставою для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.

Посилання позивача на касаційне оскарження рішення Київського окружного адмініс-тративного суду від 02.08.2019 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №320/2163/19, на підтвердження чого надані копії касаційної скарги і фіскального чеку Укрпошти від 30.09.2019, не впливають на набрання вказаними судовими рішеннями законної сили, а також не стосуються порядку стягнення виконавчого збору, тому не доводять обґрунтованість позовних вимог.

Отже, доводи позивача і надані ним докази не спростовують наявність обставин, які відповідно до ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 40 Закону №1404 є підставою для стягнення з позивача виконавчого збору і не доводять допущення відповідачем порушень вимог Закону №1404 при прийнятті постанови від 03.10.2019 про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим вимога про визнання вказаної постанови протиправною і її скасування не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 1). Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 2).

Залишаючи без руху позовну заяву, суд в ухвалі від 20.02.2020 встановив 5-денний строк з дня отримання її копії для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду документа про сплату на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва судового збору у сумі 3842 грн.

В ухвалі від 18.03.2020 суд встановив, що згідно із копію платіжного доручення від 22.10.2019 №653 судовий збір позивачем сплачено на рахунок Київського окружного адмі-ністративного суду. Доказів сплати судового збору на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва, призначений для зарахування судового збору, позивач не надав, у зв`язку з чим Окружний адміністративний суд міста Києва позбавлений можливості згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" перевірити зарахування сплачених позивачем коштів до Державного бюджету України. Між тим, вказану обставину суд не розцінив як перешкоду для відкриття провадження у справі та запропонував позивачу подати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 3842 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва.

Такий документ до Окружного адміністративного суду міста Києва подано не було.

Отже, позивачем не сплачено судовий збір у сумі 3842 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва, призначений для зарахування судового збору, за місцем розгляду справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з пози-вача судового збору у сумі 3842 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва, призначений для зарахування судового збору.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову та згідно із ст. 139 КАС України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

Кошти у сумі 3842 грн., сплачені позивачем на рахунок Київського окружного адмініс-тративного суду згідно з платіжним дорученням від 22.10.2019 №653, можуть бути повернуті у порядку, встановленому Законом України "Про судовий збір", Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвер-дженому наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 78, 90, 241-246, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Міністерству енергетики та захисту довкілля України у задоволенні позову у повному обсязі.

Стягнути з Міністерства енергетики та захисту довкілля України судовий збір у сумі 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 копійок) за такими реквізитами:

Отримувач коштів: УДК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA4026007;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Окружний адміністративний суд міста Києва (назва суду, де розгля-дається справа).

Позивач: Міністерство енергетики та захисту довкілля України;

03035, м. Київ, вул. Митрополита В.Липківського, 35, .

Відповідач: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 287, 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко