Справа № 487/2179/20
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2179/20
Провадження № 2-а/487/80/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Сухаревич З.М.

за участю секретаря судового засідання Дорош В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , який підписаний його представником адвокатом Качан Р.Ю., до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, в якому просить: поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову Серія ДП18 № 331152 від 21.03.2020 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП, витребувати у відповідача оригінал постанови та докази скоєння адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вказана постанова є незаконною, оскільки поліцейським жодним чином не зафіксовано факт скоєння правопорушення. В момент звернення до нього поліцейського позивач не керував ніяким автотранспортним засобом, а лише перебував поруч із мопедом, який не рухався і належить його знайомому ОСОБА_2 . Метою перебування ОСОБА_1 поруч із мопедом було забезпечити його схоронність під час відсутності власника та допомогти його відтранспортувати до СТО, оскільки мопед перебував у неробочому стані. До того ж постанову було винесено на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходження відповідного органу та без надання часу на реалізацію відповідних прав. Ніяких пояснень відповідачем не відбиралось, у постанові його незгода не відображена. Вважає, що постанову винесено без достатніх доказів. ОСОБА_1 пропустив строк оскарження постанови, оскільки у державі оголошено карантин і звернувшись за юридичною допомогою він витратив значний час на збирання довідок для надання безоплатної правової допомоги, внаслідок чого адвокат був йому призначений 14.04.2020.

23 квітня 2020 року ухвалою суду вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.06.2020 року від представника відповідача УПП в Миколаївській області, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та долучає відеоматеріали зазначеної події. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи, пояснення позивача щодо керуванням тим транспортним засобом і підтверджує відсутність страхового полісу, відсутність клопотань з його боку. Справа розглянута на місці вчинення правопорушення, що відповідає вимогам ст. 258 КУпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Інспектором враховано всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено постанову відповідно до чинного законодавства, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Серія ДП18 № 331152 від 21.03.2020 ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він, керуючи транспортним засобом Мопед Honda Dio 21.03.2020 о 14 год. 15 хв. в м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 41 не мав відповідної категорії «А» на право управління такими т.з., чим порушив п. 2.1 а ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За скоєння вказаного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1а Правил, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто відеозапис подій, зроблених 21.03.2020 року за допомогою відеореєстратора, який наданий представником відповідача разом із відзивом.

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що згідно пояснень ОСОБА_1 він керував мопедом Honda Dio та є учасником ДТП і підтвердив, що не має відповідної категорії «А» на право управління мопедом. Жодних заперечень ОСОБА_1 щодо не керуванням ним мопедом на відеозаписі не зафіксовано, які і не зафіксовано його незгоди з винесеною інспектором постановою.

Таким чим з відеозапису встановлено, що позивач порушив вимоги п. 2.1ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача спростовані наданими відповідачем доказами.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів, судом встановлено, що при складенні постанови інспектором дотримано вимоги ст.280 КУпАП, складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.ст. 222, 258 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення на місці його вчинення та накладати адміністративні стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП.

Посилання позивача на винесення постанови з порушенням його прав, оскільки остання винесена на місці вчинення правопорушення, суд оцінює критично, оскільки його доводи з посиланням на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року є помилковим трактуванням висновків, викладених у цьому рішення.

Так, застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015).

Працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень розглядають справи про адміністративні правопорушення визначені в ст. 222 КУпАП , зокрема і про порушення правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, і накладати адміністративні стягнення .

Згідно з ч. ч. 2,4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.2 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки КУпАП передбачено право органів Національної поліції розглядати справи передбачені ч.2 ст. 126 КУпАП на місці вчинення правопорушення, Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у даному випадку допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннях свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте позивачем не спростовано факт порушення п. 2.1а ПДР України і відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. А відповідачем підтверджено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам ст. ст. 222, 258, 251, 252, 288 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, та у зв`язку з чим, не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої: «...з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.»

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 становить 2102,00 грн.

Таким чином, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 420,40 грн.

Враховуючи, що при зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір, у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі ст. ст. 122, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, , місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повне судове рішення складено 09.06.2020.

Суддя: З.М. Сухаревич