Справа № 160/11540/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіМаковської О.В.
за участі секретаря судового засіданняДубовика Г.Е.
представника позивача представника відповідача Петренко М.Г. Кравченка П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП" №1549 від 15.04.2017 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області "По особовому складу" №138 о/с від 18.04.2017 року в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;
- поновити на посаді старшого начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду у даній справі. Відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Представником відповідача заявлено клопотання про залишення даного позову без розгляду, оскільки позивач проходив публічну службу та повинен був звернутися із позовними вимогами щодо визнання протиправними наказів про накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, у місячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.
Відповідач зазначає, що позивач проходив службу в ГУНП на посаді начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП.
Згідно з наказом ГУНП від 18.04.2017 №138 о/с майора поліції ОСОБА_1 начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП звільнено зі служби в поліції з 18.04.2017. Підставою видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУНП від 15.04.2017 №1549, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
В судовому засіданні представник позивача просила суд відмовити в задоволенні даного клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки винесенню вказаного наказу передувало проведення службового розслідування, з матеріалами якого позивач особисто не був ознайомлений. На час прийняття оскаржуваних наказів позивач перебував у слідчому ізоляторі, а саме: з 06.04.2017 по 22.11.2017 Харківському СІЗО № 27, та з 22.11.2017 по 23.09.2019 в ДУ ДУВП №4. З 23.09.2019 на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 перебуває під цілодобовим домашнім арештом, а 17.10.2019 ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цілодобовий домашній арешт було замінено більш м`яким запобіжним заходом, а саме домашній арешт з 14 години дня до 09 годин ранку. Трудову книжку та витяг з наказу про звільнення від 18.04.2017 №138о/с позивач отримав 05.11.2019 безпосередньо в приміщенні Дніпровського відділу поліції НП України за його зверненням. З наказом Головного управління НПУ в Дніпропетровській області від 15.04.2017 №1549 ознайомлений після отримання відповіді на письмовий запит 13.11.2019. Також, позивач посилається на те, що відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про звільнення, зокрема, не надано трудову книжку, при цьому, як зазначає позивач, відповідачу було відомо місце знаходження позивача, за весь період перебування його під вартою, відповідач жодного разу не виконав вимоги закону та не вручив наказ про звільнення та трудову книжку.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм процесуального права, що регулюють це питання, суд доходить висновку про задоволення клопотання відповідача про залишення даного позову без розгляду, з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно зі ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Суд зазначає, що у даній справі, яка розглядається, позивач не наводить обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з цим позовом.
Суд вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП на посаді начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Наказом ГУНП від 18.04.2017 №138о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 18.04.2017.
Підставою видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУНП від 15.04.2017 №1549, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Тобто, позивачу з 24.10.2017 було відомо про порушення своїх прав. Однак до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, позивач звернувся лише 28.11.2019 - більш ніж через два роки з моменту, коли йому стало відомо про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Позивач з моменту видання наказу про звільнення не був обмежений в доступі до суду, причин поважності пропуску строку суду не надав. В матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.
Суд звертає увагу, що за змістом статті 122 КАС України, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Також слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд критично відноситься на посилання представника позивача щодо визнання поважною причиною, яка призвела до пропуску строку для звернення до суду з позовом - перебування у слідчому ізоляторі та не ознайомлення позивача із наказом про звільнення, не врученням йому трудової книжки.
Суд зазначає, що а ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою не унеможливлюють звернення позивача до суду за захистом своїх прав через представника у встановлений законом строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.
Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №804/5529/15.
Як зазначив Європейський Суд з прав людини (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
За практикою Європейського Суду з прав людини, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав можливість для вчасного звернення до суду із відповідним позовом у строки, встановлені ч.5 статті 122 КАС України (для звернення до суду у справах щодо звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк), будь-яких об`єктивних перешкод для реалізації такого права позивач не навів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, будучи обізнаним про оскаржуваний наказ, у встановлені процесуальні строки до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення з цим позовом суду не надав.
За таких обставин, клопотання відповідача підлягає задоволенню, а позовна заява - залишенню без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122, 123, 243, 248 КАС України, суд, -
Клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді - залишити без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст ухвали складено 30.06.2020.

Суддя О.В. Маковська