Справа № 520/5561/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р. № 520/5561/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 10.02. 2020 року №614 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу по списку №2, передбаченого ст. 114 зазначеного Закону України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому в призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки разом із заявою відповідачу було надано усі необхідні документи на підтвердження наявності пільгового стажу. Відтак, на думку позивача, рішення №614 від 10.02.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є протиправним та таким, що порушує його права, а отже, підлягає скасуванню. Зазначені обставини зумовили звернення до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 13.05.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що його рішення є правомірним, тому що в нього немає підстав для здійснення призначення пенсії позивачу на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

05.02.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2.

До заяви ОСОБА_1 надала наступні документи: копію паспорта та ідентифікаційного номеру; трудову книжку; копію диплому; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; заяву від 05.02.2020; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №79/58 від 10.12.2019, видану ПрАТ «ХТЗ»; довідку № 79/58/1 від 10.12.2019, видану ПрАТ «ХТЗ» про відсутність простоїв та відпусток без збереження зарплати; довідку ДП «Завод «Електроважмаш» № 250/136 від 03.12.2019 (виписка із архівної довідки про перейменування підприємства); довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №250/3 від 20.01.2020 та № 250/За від 20.01.2020, видану ДП «Завод «Електроважмаш»; довідку №250/136д від 03.12.2019, видану ДП «Завод «Електроважмаш», про наявність відпустки без збереження зарплати; довідки № 250/1366, №250/136в від 03.12.2019 витяги з наказів про чергову атестацію; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1625 від 03.12.2019, видану ДП «Завод «Електроважмаш».

Зазначена заява Позивача та додані до неї документи Головним управлінням розглянуто та винесено рішення №614 від 11.02.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2).

Не погодившись з зазначеним рішенням, Позивач звернувся з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку дослідженим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, суд зазначає що положеннями ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наведена норма Закону України "Про пенсійне забезпечення" узгоджується із Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, п.1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно із п. 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Розглянувши надані позивачем документи, Головним управлінням було встановлено, що загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає склав 35 років 07 місяців 26 днів, з них пільговий стаж по списку №2 складає 9 років 06 місяців 22 дні при необхідному стажі 10 років.

Для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2 позивачем було надано копію трудової книжки та відповідні довідки: №79/58 від 10.12.2019, видана Приватним акціонерним товариством «Харківський тракторний завод», про підтвердження пільгового стажу за період роботи з 20.08.1987 по 19.05.1988. У довідці йдеться проте, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Харківському тракторному заводі ім. С. Орджонікідзе з 20.08.1987 по 19.05.1988 по професії передбаченої Списком №2 відповідно Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

При цьому Приватним акціонерним товариством «Харківський тракторний завод» було видано також довідку №79/58/1 від 10.12.2019, в якій зазначалось про відсутність простоїв та відпусток без збереження заробітної плати.

Довідкою №250/3 від 20.01.2020, видану Державним підприємством «Завод «Електроважмаш» підтверджено пільговий стаж за період роботи з 01.02.1990 по 16.07.1992 та довідкою №250/3а від 20.01.2020, виданою Державним підприємством «завод «Електроважмаш», підтверджено пільговий стаж за період роботи з 17.07.1992 по 29.03.2002.

У Довідці №250/136д від 03.12.2019, видану Державним підприємством «Завод «Електроважмаш», зазначається, що за період з 1992 року по 29.03.2002 року при п`ятиденному робочому тижні ОСОБА_1 мала відпустки без збереження заробітної плати з розшифровкою по роках.

Таким чином, Головне управління зараховувало періоди роботи до пільгового стажу з урахуванням наданих довідок, в тому числі і довідки про наявність відпустки без збереження заробітної плати.

Відповідач погоджується з тим, що займані посади позивача відносяться до Списку №2.

На підставі викладеного, період роботи в ПрАТ «Харківський тракторний завод» з 20.08.1987 по 19.05.1988 було зараховано до пільгового стажу в повному обсязі.

До пільгового стажу роботи було зараховано наступні періоди роботи в ДП «Завод «Електроважмаш»: з 01.02.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 11.11.1992, з 01.01.1993 по 15.12.1993, з 01.01.1994 по 08.12.1994, з 01.01.1995 по 07.11.1995, з 01.01.1996 по 12.12.1996, з 01.01.1997 по 10.08.1997, з 01.01.1998 по 13.10.1998, з 01.01.1999 по 12.07.1999, з 01.01.2000 по 30.04.2000, з 05.02.2002 по 28.02.2002.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що зарахувати періоди з 12.11.1992 по 31.12.1992, з 16.12.1993 по 31.12.1993 з 09.12.1994 по 31.12.1994, з 08.11.1995 по 31.12.1995, з 13.12.1996 по 31.12.1996, з 11.08.1997 по 31.12.1997, 14.10.1998 по 31.12.1998, з 13.07.1999 по 31.12.1999, 01.05.2000 по 17.07.2000, з 01.03.2002 по 29.03.2002 до пільгового стажу немає законних підстав, оскільки з документів, а саме: довідки №250/136д від 03.12.2019 року, виданої ДП «Завод «Електроважмаш», вбачається, що за період роботи з 01.01.1992 по 17.07.2000 та з 05.02.2002 по 29.03.2002 позивач при п`ятиденному робочому тижні мала відпустки без збереження заробітної плати. Періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати не зараховуються до пільгового стажу.

Всі вищезазначені періоди не зараховані Головним управлінням до пільгового стажу, проте зараховані до загального страхового стажу.

Суд зазначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях, а не календарних місяцях, неповний місяць визначається в днях. При цьому, пільговий стаж за абзацом першим ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначається роками.

При обчисленні пільгового стажу позивача ГУ ПФУ в Харківській визначило кількість років, місяців і кількість днів неповного місяця, що узгоджується з правилами обчислення страхового стажу.

У листі Міністерство соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16, зазначило, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі №295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Суд звертає увагу на те, що у наведених довідках про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них або в інших наданих до суду документах відсутні відомості про надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати у зв`язку з виробничою необхідністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Окрім цього, Головним управлінням не зараховано також до пільгового стажу період з 18.07.2000 по 04.02.2002, оскільки відповідно до документів, наданих для призначення пенсії і наданих до суду, перша атестація на ДП «Завод «Електроважмаш» була проведена 18.07.1995, що підтверджується довідкою №250/36 від 17.02.2020, отже наступна друга атестація відповідно до Порядку №442 повинна бути проведена через 5 років, тобто 18.07.2000. Як вбачається з цієї ж довідки другу атестацію підприємством проведено лише 05.02.2002.

Зазначені обставини підтверджується наданими довідками №250/36 від 17.02.2020 та витягами з наказів про атестації №205/136б від 03.12.2019 та №250/136в від 03.12.2009.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Отже, суд зазначає, що законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або не своєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788-XII.

Відповідачем не спростовано ті обставини, що жодних змін в організації роботи за робочим місцем позивача, змін у назві професії, колі службових обов`язків з моменту атестації у 1995 році до повторних атестацій не відбувалось.

Отже, Головним управлінням безпідставно не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 18.07.2000 по 04.02.2002 у зв`язку з несвоєчасною атестація на ДП «Завод «Електроважмаш» його робочого місця.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 10.02.2020 року №614 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу по списку №2, передбаченого ст. 114 зазначеного Закону України.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.02.2020 року, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.02.2020 року, з урахуванням висновків суду.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 420,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх,м. Харків,61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 10.02. 2020 року №614 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу по списку №2, передбаченого ст. 114 зазначеного Закону України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов