Справа № 817/995/15
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 червня 2020 року

м. Київ

справа № 817/995/15

адміністративне провадження № К/9901/15475/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду 14 січня 2020 року

постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року

у справі №817/995/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Рівненській області

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 06 березня 2015 року №23-о про звільнення позивача , поновити позивача на роботі на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 280 240 грн. 27 коп. за період з 10 березня 2015 року по день постановлення цього судового рішення (29 травня 2018 року).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №817/995/15 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07 березня 2015 року по день поновлення на роботі та в цій частині адміністративну справу направлено на новий судовий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду; в іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №817/995/15 залишено без змін.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду 14 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 212165 грн. 24 коп. за період з 07 березня 2015 року по 22 листопада 2017 року (з необхідністю врахування сум обов`язкових податків та зборів).

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду 14 січня 2020 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року. Скаржник не погоджується із сумую нарахованого судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зазначає, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу має визначатися з виключенням суми, яка отримана позивачем як допомога по безробіттю у розмірі 33228,86 грн., що вбачається зі змісту Довідки від 27 листопада 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того що відповідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справа №826/808/16 виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Викладені у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини 3 статті 117 КЗпП, яку виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року № 3248-IV «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», а тому покликання на такий є помилковим.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суд звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду неодноразово викладалися висновки у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року №826/808/16 у якій зазначено наступне.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Викладені у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини 3 статті 117 КЗпП, яку виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року № 3248-IV «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», а тому покликання на такий є помилковим.

Аналізуючи рішення суду апеляційної інстанції, Суд дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №817/995/15 відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до правового висновку Верховного Суду, постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку відсутня а також Верховний Суд не вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду 14 січня 2020 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №817/995/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак О.А. Губська