Справа № 712/3854/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/3854/20 Головуючий у 1 інстанції: Романенко В.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Василенко Я.М.

Горяйнова А.М.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Соснівський районний відділ у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області звернувся до суду з позовом до Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , в якому просив продовжити строк затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, село Розсудів, вул. Лісна 5, строком на шість місяців.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2020 року адміністративний позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, село Розсудів, вул. Лісна 5, строком на шість місяців до 07.11.2020 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує про відсутність підстав для продовження строку затримання, оскільки, особа відповідача є ідентифікованою, а також, заходи, що вживалися позивачем для забезпечення примусового видворення, були явно недостатніми.

Також, в апеляційній скарзі відповідач - Громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2020 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 червня 2020 року.

17 червня 2020 року електронною поштою та 19 червня 2020 року засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду 22 червня 2020 року у задоволенні клопотання Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 712/3854/20 - відмовлено.

Крім того, 17 червня 2020 року електронною поштою та 19 червня 2020 року засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області надійшло клопотання про перенесення судового засідання, у якому просив перенести розгляд апеляційної скарги на іншу дату, з урахуванням робочого графіку Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області.

Розгляд справи було відкладено на 24 червня 2020 року.

18 червня 2020 року електронною поштою та 19 червня 2020 року засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

18 червня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду електронною поштою від Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців надійшла копія розписки про вручення Громадянину Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 належним чином копії ухвали про відкриття провадження, повістки-повідомлення про розгляд апеляційної скарги та інформацію про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 17 статті 289 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що розгляд даної справи за клопотаннями сторін вже відкладався, явка сторін в судове засідання суду апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась та, з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2019 року задоволено адміністративний позов Соснівського районного відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України до Федеративної Республіки Нігерія, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України строком на шість місяців.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2019 року у справі № 712/14345/19 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Управлінням ДМС України в Черкаській області на адресу Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України направлено лист від 09 січня 2020 року вих. № 7101.8.1/410-20 з проханням розглянути можливість виділення коштів на придбання авіаквитка до Федеративної Республіки Нігерія.

Громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , перебуваючи в Чернігівському ПТПІ, звернувся із заявою від 04 лютого 2020 року про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. У відповідь на вказану заяву йому було видано довідку про звернення за захистом в Україні терміном дії до 04 березня 2020 року.

28 лютого 2020 року на ім`я Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 від УДМС України в Чернігівській області поштовим зв`язком надійшло повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення витання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Також, 28 лютого 2020 року Громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 подав звернення до адміністрації Чернігівського ПТПІ про надання безоплатної вторинної правової допомоги для оскарження відмови в оформленні документів про визнання його біженцем на території України. Звернення надіслано для розгляду до Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Позивач, вважаючи, що він позбавлений можливості виконати рішення суду про примусове видворення відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Приписами частини 1 статті 26 вищевказаного Закону передбачено, що іноземці або особи без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону № 3773-VI, іноземці або особи без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно частини 4 статті 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Частиною 1 статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Нормами ч.ч. 11-12 ст. 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, Соснівський районний відділ у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області звернувся до суду з вказаним позовом, у зв`язку із закінченням 07 травня 2020 року строку затримання Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 .

Підставою для продовження строку затримання Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на думку позивача, є відсутність співпраці з боку позивача, наявність матеріальних труднощів для придбання авіаквитка, а також, тимчасове припинення сполучення, у тому числі, регулярне авіаційне сполучення, у контрольно-пропускних пунктах, у зв`язку із запровадженням карантину.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що здійснити на даний час примусове видворення громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 не є можливим з причин, що не залежать від позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Із положень частини 11 статті 289 КАС України вбачається, що строк затримання іноземців може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців, за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до частини 13 статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Колегія суддів зазначає, що вказаними нормами визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 28 серпня 2019 року у справі №743/1263/17 та від 17 січня 2019 року у справі №743/1240/17.

Отже, на думку колегії суддів, продовження строку затримання іноземця відбувається виключно за наявності умов, передбачених частиною 13 статті 289 КАС України, які можливі лише у випадку, коли особу іноземця не ідентифіковано.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що особу ОСОБА_1 було ідентифіковано, на підставі паспорта громадянина Федеративної Республіки Нігерія від 20 травня 2015 року №А 05673872 (а.с. 26).

Посилання суду першої інстанції на відсутність у Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області коштів на придбання авіаквитка до Федеративної Республіки Нігерія, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, вказана обставина не відноситься до умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для продовження строку затримання відповідача.

З приводу твердження позивача про тимчасове припинення сполучення, у тому числі, регулярне авіаційне сполучення, у контрольно-пропускних пунктах, у зв`язку із запровадженням карантину, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 14 березня 2020 року № 287-р, тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського залізничного, повітряного, автомобільного (для автобусів) сполучення, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій.

Відповідно до частини 18 статті 4 Закону № 3773-VI, особи, звільнені з пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі рішення суду про скасування рішення про їх затримання або примусове видворення за межі України, або яких до завершення граничного строку перебування у таких пунктах не було примусово видворено за межі України з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їхнього походження або з інших причин, незалежних від таких осіб, визнаються такими, які на законних підставах тимчасово перебувають в Україні на період дії обставин, що унеможливлюють їх примусове видворення за межі України.

Оскільки, тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон, в тому числі, для міжнародного пасажирського повітряного сполучення, відбулося з причин, що не залежали від відповідача, колегія суддів вважає, що вказана обставина не може слугувати підставою для продовження строку затримання Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 .

Твердження Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській на відсутність співпраці з боку Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, є необґрунтованими, так як, позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Положення ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У п. 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції безпідставно продовжено строк затримання Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 до 07 листопада 2020 року , оскільки, особу відповідача було ідентифіковано, що свідчить про відсутність умов, передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, а тому, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області повністю.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Василенко Я.М.

Горяйнов А.М