Справа № 160/4049/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року Справа № 160/4049/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
13.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині ненадання мені відповіді на заяву від 29 січня 2020 року та скаргу від 23 лютого 2020 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву від 29 січня 2020 року та скаргу від 23 лютого 2020 року, призначити перевірку за заявою від 09 січня та скаргою від 23 лютого 2020 року, перевірити викладені в заяві та скаргах факти та відновити порушені права з наданням повної вмотивованої відповіді на заяву та скаргу.
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначені ОСОБА_1 надбавки до пенсії за вислугу років на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 надбавку до пенсії за вислугу років на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 11 жовтня 2019 року, та виплатити зазначену надбавку до пенсії.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.01.2020 року при перегляді особистого кабінету на офіційному Веб-порталі Пенсійного фонду України він дізнався, що йому призначена пенсія за вислугу років з 11.10.2019 року по 30.09.2023 року в розмірі 5952,41 грн. Не погоджуючись з розміром пенсії, 29.01.2020 року він звернувся з листом до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив повідомити, з якого розміру грошового забезпечення йому нараховано вказаний розмір пенсії, який страховий стаж враховано при нарахуванні пенсії. Також він просив відповідача повідомити, чи враховано при призначенні пенсії та визначенні її розміру наявність у нього на утриманні - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року та зарахувати до страхового стажу наступні періоди: грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, листопад, грудень 2016 року, із січня по грудень 2017 року, із січня по липень 2018 року, здійснивши перерахунок пенсії. Вказана заява з додатками направлена відповідачу 29.01.2020 року та отримана ним 30.01.2020 року. 04.02.2020 року позивач отримав листа від 24.01.2020 року, який на його думку був написаний ще до його звернення, а саме 29.01.2020 року. У вказаному листі відповідач повідомив про призначення пенсії за вислугу років в розмірі 5952,41 грн. та вказав, що пенсія призначена з розрахунку вислуги - 34 роки та з розрахунку грошового забезпечення - 8503,44 грн. На якій підставі відповідачем було нараховано пенсію за 34 роки вислуги в листі зазначено не було, але 01.11.2019 року працівником ліквідаційної комісії Управління МВС України на Придніпровській залізниці позивача було ознайомлено з розрахунком вислуги років для призначення пенсії, який був підписаний ОСОБА_3 та членом ліквідкомісії ОСОБА_8, відповідно до якого вислуга років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» станом на 10.10.2019 року складає 38 років 11 місяців 18 днів. Відповіді на його звернення від 29.01.2020 року та, відповідно, жодного роз`яснення на поставлені питання позивач не отримав, тому 23.02.2020 року він звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» розглянути його скаргу, вжити відповідні заходи до посадових осіб ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, які умисно не розглядають його заяву від 29.01.2020 року, та притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності. Крім того, просив зобов`язати уповноважених осіб управління надати відповідь на його заяву від 29.01.2020 року. Вказана скарга направлена відповідачу 23.02.2020 року та отримана ним 25.02.2020 року. Проте відповідей на його звернення від 29 січня та 23 лютого 2020 року відповідачем не надано. Крім того, відповідач у своєму листі від 24.01.2020 року вказав, що для призначення позивачу надбавки до пенсії на утриманця сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому слід надати відповідачу або до відділу обслуговування громадян за місцем проживання довідку з управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання про те, що ні позивач, ні його дружина не отримують допомоги на дитину в цьому органі. Отримавши вказаного листа 04.02.2020 року, позивач 05.02.2020 року отримав 2 довідки про неотримання допомоги та не перебування на обліку у Центральному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Центральному районі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 06.02.2020 року позивач направив відповідачу вищевказані довідки разом із заявою, в якій просив призначити надбавку до пенсії. Вказані заява та документи отриманні відповідачем 10.02.2020 року, але станом на 10.04.2020 року відповідачем не прийнято рішення за його заявою щодо призначення надбавки до пенсії, яка була подана вперше разом із заявою про призначення пенсії у жовтні 2019 року, та, відповідно, надбавка до пенсії не нарахована, шо підтверджується довідкою ПФУ від 10.04.2020 року, згідно якої розмір пенсії, який йому нараховано та виплачено за 3 місяці 2020 року складає 5952,41 грн. щомісяця, тобто в розмірі, який призначено у січні 2020 року. Позивач вважає, що відповідач, не здійснивши призначення йому надбавки до пенсії на утриманця сина ОСОБА_2 після отримання витребуваних документів, фактично відмовив у призначенні та виплаті такої надбавки. Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 21.05.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
27.05.2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 , пенсію було призначено з 28.10.2014 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-XII від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ) - вислуга 34 роки (розмір у відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ в редакції чинній на момент призначення). 06.12.2018 року на адресу Головного управління ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області була надана копія наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 року за № 979 а/с, відповідно до якого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року позивача було поновлено на посаді начальника Управління МВС України на Придніпровській залізниці з 28.10.2014 року. На підставі отриманих даних, з 01.01.2019 року виплату пенсії за вислугу років було припинено. 11.02.2019 року позивач надав копію наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.01.2019 року за № 26 о/с, відповідно до якого з 16.01.2019 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року по справі № 160/1744/19 визнано протиправним та скасовано Наказ міністра МВС України Авакова А. Б. від 16.01.2019 року "По особовому складу" №26 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ з посади начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів) відповідно до пунктів 10, 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 16.01.2019 року та поновлено позивача на посаді начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці з 16.01.2019 року. Також зазначеним рішенням було зобов`язано стягнути з управління МВС України на Придніпровській залізниці на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17.01.2019 р. по 25.09.2019 р. та належну позивачу заробітну плату за період з 01.08.2018 року по 16.01.2019 року з розрахунку грошового забезпечення начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці на момент звільнення. 16.01.2020 року з Міністерства внутрішніх справ України отримано подання та матеріали для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262, з урахуванням вислуги років за період з 27.10.2014 року по 10.10.2019 року. Враховуючи той факт, що грошове забезпечення на виконання рішення суду по 25.09.2019 року позивачу було розраховано по посаді начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці на момент звільнення, з 11.10.2019 року позивачу було призначено пенсію за 34 роки вислуги років відповідно до Закону № 2262, яку обчислено за умовами статті 13, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби, з розміру грошового забезпечення, застосованого при попередньому призначенні пенсії, з наступних видів грошового забезпечення: посадового окладу - 1670,00 грн; окладу за спеціальним званням - 135,00 грн; 40% надбавки за вислугу років - 722,00 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 міс. - 5976, 44 грн. Всього грошове забезпечення складає 8503,44 грн. Розмір пенсії 70% складає 5952,41 грн. З питання призначення надбавки на утриманця відповідач зазначив, що відповідно до пункту «а» статті 16 до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. Враховуючи вищевикладене, для призначення надбавки на утриманця позивачу необхідно надати довідку з управлінням праці та соціального захисту населення за місцем проживання про те, що позивач та його дружина не отримують на дитину допомогу в цьому органі. Довідки з управління праці та соціального захисту населення, що надав позивач, не містять інформації саме про не отримання допомоги на дитину ні позивачем, ні його дружиною. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
29.05.2020 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що порядок призначення пенсії та її розмір у даному провадженні не оспорюються, у зв`язку з чим аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов не стосуються предмету спору у даній справі. При цьому відповідач, заперечуючи проти позову, не надав жодного пояснення та не долучив жодного доказу стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині ненадання йому відповіді на заяву від 29 січня 2020 року та скаргу від 23 лютого 2020 року. Щодо частини позовних вимог щодо призначення позивачу надбавки до пенсії за вислугу років на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач зазначає, що на вимогу відповідача він надіслав довідки управління праці та соціального захисту населення у Центральному районі (за місцем проживання) про те, що ні він, ні його дружина ОСОБА_5 не перебуваємо на обліку у вказаному управлінні та не отримуємо жодної допомоги. Твердження відповідача про відсутність інформації в довідках саме про неотримання допомоги на дитину є безпідставним, оскільки вказані довідки встановленого зразка, а не складені довільно, на власний розсуд працівників управління. Проте, якщо відповідач вважав, що надані довідки не відповідають вимогам закону, то в такому випадку відповідач зобов`язаний був повідомити його про це, але відповідач, отримавши 10.02.2020 року надіслані довідки, цього не зробив, крім того, відповідач, не здійснивши призначення надбавки до пенсії на утриманця сина ОСОБА_2 після отримання витребуваних документів, фактично відмовив йому у призначенні та виплаті такої надбавки. Зазначаючи у запереченні на позов про отримання вищевказаних довідок, відповідач тим самим підтвердив факт надання ним довідок для призначення надбавки до пенсії згідно листа відповідача від 24.01.2020 року. Крім того, позивачем зазначено, що при перегляді особистого кабінету на офіційному веб-сайті Пенсійного фонду України ним встановлено, що йому призначено вищевказану надбавку до пенсії в розмірі 819 грн. Позивач вважає, що вказуючи у відзиві на позов про відсутність підстав для призначення надбавки та одночасно призначаючи її, відповідач такими діями вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.01.2020 року, не погоджуючись із розміром призначеної пенсії ОСОБА_1 звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив повідомити, з якого розміру грошового забезпечення йому нараховано пенсію у розмірі 5952, 41 грн. та який страховий стаж враховано при нарахуванні пенсії. А також просив відповідача повідомити, чи враховано при призначенні пенсії та визначенні її розміру наявність у нього утриманця - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року та зарахувати йому до страхового стажу наступні періоди: грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, листопад, грудень 2016 року, із січня по грудень 2017 року, із січня по липень 2018 року, здійснивши перерахунок пенсії.
Вказана заява була 29.01.2020 року відправлена на адресу Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням та отримана уповноваженою особою відповідача 30.01.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.
23.02.2020 року ОСОБА_1 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку було направлено скаргу від 23.02.2020 року відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», в якій позивач зазначив, що не отримав відповіді на свою заяву від 20.01.2020 року та просив вжити заходи до посадових осіб ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, які умисно не розглядають його заяву від 29.01.2020 року, а також притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності. Крім того, просив зобов`язати уповноважених осіб управління надати відповідь на його заяву від 29.01.2020 року.
Вказану скаргу уповноважена особа відповідача отримала 24.02.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.
Позивач зазначає, що відповідачем не було надано відповіді на жодне зі звернень.
Також в позовній заяві ОСОБА_1 , вважаючи, що йому було фактично відмовлено в призначенні йому надбавки до пенсії на утриманця сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив визнати таку відмову протиправною та призначити вказану надбавку.
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.
Що стосується оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненаданні відповіді на заяву ОСОБА_1 на заяву від 29.01.2020 року та скаргу від 23.02.2020 року суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (надалі - Закон України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
У відповідності до статті 4 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 статті 5 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 цього ж Закону визначені права громадянина при розгляді його заяви чи скарги, зокрема, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Абзацами 1, 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Частиною 1 статті 20 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як зазначалося судом раніше та підтверджено матеріалами справи, 29.01.2020 року позивач надіслав рекомендованою кореспонденцією до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву в якій просив повідомити, з якого розміру грошового забезпечення йому нараховано пенсію у розмірі 5952, 41 грн. та який страховий стаж враховано при нарахуванні пенсії, а також просив відповідача повідомити, чи враховано при призначенні пенсії та визначенні її розміру наявність у нього утриманця - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року та зарахувати йому до страхового стажу наступні періоди: грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, листопад, грудень 2016 року, із січня по грудень 2017 року, із січня по липень 2018 року, здійснивши перерахунок пенсії, яку уповноваженим представником управління отримано 30.01.2020 року, що підтверджено особистим підписом в повідомленні про вручення поштового відправлення.

Крім того, 23.02.2020 року позивач надіслав рекомендованою кореспонденцією до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області скаргу в якій просив вжити заходи до посадових осіб ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, які не розглядають його заяву від 29.01.2020 року, зобов`язати уповноважених осіб управління надати відповідь на його заяву від 29.01.2020 року та притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності, яку уповноваженим представником управління отримано 24.02.2020 року, що підтверджено особистим підписом в повідомленні про вручення поштового відправлення.

Проте, доказів того, що пенсійним органом розглянуто заяву позивача від 29.01.2020 року та скаргу від 23.02.2020 року, а також вирішені у встановлений ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" термін питання, викладені у такій заяві та скарзі з наданням відповіді, матеріали справи не містять. У відзиві на адміністративний позов відповідач також жодних пояснень з цього приводу не надав.

Лист Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області від 24.01.2020 року № 1516/03-02/23 також не може бути доказом надання відповіді на вказані звернення позивача, оскільки датований раніше таких звернень та не містить вичерпної інформації на всі порушені у зверненнях питання.

Враховуючи відсутність доказів розгляду пенсійним органом заяви позивача від 29.01.2020 року та скаргу від 23.02.2020 року та вирішення у встановлений ч.1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" термін питань, викладених у заяві та скарзі з наданням відповіді, що свідчить про порушення прав позивача на отримання інформації, суд дійшов висновку про задоволення цієї частини позовних вимог.

В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перевірку за заявою від 29.01.2020 року та скаргою 23.03.2020 року, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки спосіб отримання інформації для надання відповіді на запит та скаргу належить до дискреційних повноважень відповідача.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 р. ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

На момент винесення рішення судовий збір позивачем не сплачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що судовий збір на момент винесення рішення позивачем не сплачено, а позовні вимоги задоволено в повному обсязі судові витрати в розмірі 420,40 грн. підлягають стягненню до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань та 420,40 грн. підлягають стягненню до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині ненадання ОСОБА_1 відповіді на заяву від 29 січня 2020 року та скаргу від 23 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 29 січня 2020 року та скаргу від 23 лютого 2020 року, перевірити викладені в заяві та скарзі факти і надати повну вмотивовану відповідь на заяву та скаргу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати в розмірі 420,40 грн. стягнути до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) за рахунок його бюджетних асигнувань.

Судові витрати в розмірі 420,40 грн. стягнути до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна