Справа № 814/18/16
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

м. Миколаїв.

30 червня 2020 р.справа № 814/18/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі колегії суддів: головуючого судді Мороза А.О., суддів Птичкіної В.В., Брагаря В.С., в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалеєвська, 14, м. Миколаїв, 54001

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) подав заяву про перегляд постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 р. у справі № 814/18/16 за виключними обставинами, в якій просить суд скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами обґрунтована наступним: в січні 2016 р. ОСОБА_1 подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ТУ ДСА України в Миколаївській області) щодо ненарахування та невиплати йому вихідної допомоги та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити таку допомогу. Рішенням суду першої інстанції, яке залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду, в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норма, яка надавала позивачу право на отримання вихідної допомоги при виході у відставку, була виключена з Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, відповідно, позивач не мав законних підстав для отримання такої допомоги на момент виходу у відставку. Позивач посилається на прийняття Конституційним Судом України (надалі - КСУ) рішення від 15 квітня 2020 р., яким визнано неконституційним виключення вищезазначеної норми, що є підставою для перегляду постанови Миколаївського окружного адміністративного суду за виключними обставинами.

Відповідач подав відзив, в якому заперечив проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. На думку відповідача, так як норми Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII в частині виключення статті 136 з Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, яка регулювала питання виплати судді вихідної допомоги, визнані неконституційними тільки в квітні 2020 р., то його неможливо застосувати до спірних правовідносин (а. с. 128-133).

При відкритті провадження у справі про перегляд судового рішення за виключними обставинами, на виконання ст. 33 ч. 8 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), судом призначено колегію у складі трьох суддів.

Згідно з ст. 368 ч. 2 КАС України, справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

В судове засідання сторони не прибули, позивача клопотав про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд розглядає справу в письмовому провадженні, на підставі наявних у ній доказів.

Вирішуючи заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 16 липня 2015 р. постановою Верховної Ради України, ОСОБА_1 звільнений у відставку з посади судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (а. с. 7-9).

В реалізацію цього, 22 липня 2015 р. головою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області видано наказ № 189, яким ОСОБА_1 звільнено у відставку з 20 липня 2015 р. (а. с. 10).

Стаття 136 ч. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, в редакції на час спірних правовідносин, передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Як стверджує позивач, відповідач таку вихідну допомогу йому на час виходу у відставку в липні 2015 р. не нарахував та не виплатив.

Розділом ІІ п. 28 пп. 1 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, який набрав чинності 1 квітня 2014 р. до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI були внесені зміни, а саме виключено статтю 136.

В січні 2016 р. ОСОБА_1 подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Миколаївській області, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті вихідної допомоги;

- зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за посадою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено (а. с. 45-47).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 р. апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції залишена без змін (а. с. 103-104).

Як слідує з мотивувальної частини рішень обох судів, вони зазначили, що так як на момент виходу позивача у відставку в липні 2015 р. ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI витратила чинність на підставі розділу ІІ п. 28 пп. 1 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, позивач не має права на отримання вихідної допомоги.

15 квітня 2020 р. Рішенням КСУ № 2-р(ІІ)/2020 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII.

Також, КСУ у своєму Рішенні зазначив, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення.

Відповідно до ст. 361 ч. 1 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (ч. 5 п. 1 тієї ж статті).

Як встановлено ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення розділу ІІ п. 28 пп. 1 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII втратили чинність з 15 квітня 2020 р.

З урахуванням часових меж дії рішення КСУ, воно не може бути застосовано до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності.

На момент виходу ОСОБА_1 у відставку в липні 2015 р., ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, яка передбачала право отримання суддею, який йде у відставку, вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, була виключена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, який набрав чинності 1 квітня 2014 р.

Таким чином, відповідач не мав підстав для нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги на підставі виключеної норми Закону.

Подальше визнання неконституційним розділу ІІ п. 28 пп. 1 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII в квітні 2020 р. не впливає на законність дій відповідача в липні 2015 р., який керувався чинними на той час положеннями законодавства.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Стаття 368 ч. 4 п. 1 КАС України передбачає, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з ст. 369 ч. 1 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 361-369 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 р. у справі № 814/18/16 за виключними обставинами, відмовити та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 р. у справі № 814/18/16.

2. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст. ст. 295-297 КАС України, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України та розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Головуючий суддя А.О. Мороз

суддя В.В. Птичкіна

суддя В.С. Брагар