Справа № 816/1841/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 р.Справа № 816/1841/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Донець Л.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 10.02.20 року по справі № 816/1841/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ НП в Полтавській області) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19.09.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 ;

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року в частині звільнення зі служби в Національній поліції України Гавриленка Олександра Миколайовича;

- поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 06.10.2017 року;

- допущення до негайного виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 06.10.2017 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2017, що залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.12.2019 касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі № 816/1841/17 скасовано, а справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19.09.2017 року про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності у частині звільнення зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року в частині звільнення зі служби в Національній поліції України Гавриленка Олександра Миколайовича

Поновлено Гавриленка Олександра Миколайовича на службі в Національній поліції України з 07.10.2017.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України допущено до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що під час проведення службового розслідування ГУНП в Полтавській області в повному обсязі досліджено факт порушення службової дисципліни позивачем.

Також зазначив, що питання про визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями Головного управління Національної поліції в Полтавській області, а втручання в таку діяльність є втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому суд першої інстанції, дійшовши висновку, що звільнення позивача зі служби в поліції як вид дисциплінарного стягнення не міг бути застосований до позивача за неналежне ведення документації, що стосується експлуатації службового автотранспорту, оскільки є непропорційним до вчиненого порушення, фактично перебрав на себе повноваження щодо обрання виду дисциплінарного стягнення, чим порушив принцип здійснення адміністративного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14.08.1999 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року по 06.10.2017 року - проходив службу в Національній поліції, що підтверджується послужним списком ОСОБА_1 , копія якого наявна у матеріалах справи.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.05.2017 року № 181 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 09.08.2017 року № 883 "Про призначення та проведення службового розслідування" у зв`язку з тим, що прокуратурою Полтавської області розпочато розслідування у кримінальному провадженні № 0000224 за відомостями щодо вимагання неправомірної вигоди з боку окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП, на підставі п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, призначено службове розслідування /пункт 1 даного наказу/.

За наслідками проведення розслідування, комісія ГУНП склала висновок службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Полтавської області кримінального провадження №0000224 за ч. 3 ст. 368 КК України відносно окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУ НП. Вказаний висновок затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області 08.09.2017 року.

У даному висновку службового розслідування від 05.04.2017, серед іншого, зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення поліції № 2, в результаті спілкування з гр. П., який займається підприємницькою діяльністю у сфері роздрібної торгівлі по пров. Кооперативному в м. Полтаві, переконав останнього, що для безперешкодного здійснення підприємницької діяльності громадянином П. та іншими особами, необхідно з певною періодичністю надавати зазначеним поліцейським неправомірну вигоду. Наслідком такого спілкування стало звернення гр. П. до правоохоронних органів. 09.08.2017 року в ході реалізації матеріалів кримінального провадження працівниками прокуратури Полтавської області та Полтавського управління ДВБ НПУ підполковника ОСОБА_1 було затримано, і у його службовому автомобілі у ході слідчої дії вилучено грошові кошти в сумі 4000 грн.

Крім того, висновком поставлено у вину ОСОБА_1 порушення внутрішніх нормативних актів МВС України, що виразилося у неналежному веденні документації, яка стосується експлуатації службового автомототранспорту, (зокрема, щодо виїзду на лінію автотранспорту та заїзду на територію відокремленого підрозділу відповідного територіального органу поліції, передрейсових інструктажів та медичних оглядів водіїв службового автотранспорту).

У пункті 2 вказаного висновку від 08.09.2017 року зазначено, що комісія вважає, що за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп.3 наказу НПУ № 920-2016 р. підполковника поліції ОСОБА_1 (у розпорядженні ГУНП) необхідно звільнити зі служби в Національній поліції України.

19.09.2017 року начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області видано наказ № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп.3 наказу НПУ № 920-2016 р. підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України.

Наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", зокрема, ґрунтується на тому, що начальник відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП Гавриленко О.М. 19.09.2017 року отримав від громадянина П. неправомірну вигоду для безперешкодного здійснення підприємницької діяльності останнього. Безпосередньо після спілкування ОСОБА_1 з громадянином П. працівниками прокуратури Полтавської області та Полтавського управління ДВБ НПУ підполковника Гавриленка О.М. та майора поліції Педуна П ОСОБА_2 було затримано у службовому автомобілі підполковника поліції ОСОБА_1 , у ході слідчої дії вилучено грошові кошти в сумі 4 000 грн. Також вказано, що підполковник ОСОБА_1 виїхав на лінію на службовому автомобілі, будучи незареєстрованим в якості водія транспортного засобу та без проходження медичного огляду. Вказаними діями підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пп.3 п.4 наказу НПУ № 920-2016.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення було виконане шляхом винесення наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06.10.2017 року № 461 о/с "По особовому складу", яким, серед іншого, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) підполковника поліції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Полтавській області, 06 жовтня 2017 року.

Позивач не погодився з пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 в частині накладення на підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в Національній поліції України та з відповідним пунктом наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06 жовтня 2017 року за № 461 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII /надалі - Закон № 580-VIII/.

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов"язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"" від 23.12.2015 № 901-VIII передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 29, ст. 245 із наступними змінами).

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV /надалі - Дисциплінарний статут/, визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

При цьому, згідно статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення зі служби.

Згідно частин 1, 2, 5, 6, 10, 15 статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до приписів пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 /надалі - Інструкція № 230/, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

За приписами пункту 1.2 Інструкції 230, особи РНС - особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Інструкції № 230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Інструкції № 230, початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно з абзацом 1 пункту 5.4 Інструкції № 230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи слідує, що за порушення позивачем службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп. 3 п. 4 наказу НПУ № 920-2016 р. позивача звільнено зі служби в Національній поліції України.

Висновок відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, що виявилося в недотриманні позивачем п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 грунтується на тому, що 12.07.2017 року прокуратурою Полтавської області відкрито кримінальне провадження №0000224 по факту отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди від приватних підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність в Подільському районі м. Полтави за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності.

З матеріалів справи слідує, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2018 по справі №553/3161/17, що залишений без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.11.2019, ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зокрема, вироком суду від 17.08.2018 встановлено, що з показань, допитаних в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що ніяких домовленостей з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачений не мав, особисто ніяких обіцянок не давав, не вимагав та не отримував від вказаних осіб грошові кошти.

З вироку суду слідує, що вину ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України не доведено.

Отже, судом в межах кримінального провадження не встановлено факту отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності.

Жодних інших доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення у вигляді вимагання та отримання неправомірної вигоди службовим розслідуванням не встановлено та у висновку не відображено.

Враховуючи, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося через порушення, на думку відповідача, позивачем службової дисципліни, що виразилося в отриманні ОСОБА_1 неправомірної вигоди за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності, проте вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2018 по справі №553/3161/17 вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного злочину не доведено, а службовим розслідуванням не встановлено та у висновку не відображено жодних інших доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення у вигляді вимагання та отримання неправомірної вигоди, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність в діях позивача порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні позивачем п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179.

За таких обставин, наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується позивача, за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні позивачем п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 є протиправним.

Щодо порушення позивачем п.п. 3 п. 4 наказу НПУ № 920 від 23.09.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, під час службового розслідування з`ясовано, що 09.08.2017 ОСОБА_1 здійснив виїзд на службовому автомобілі "Део Ланос" днз НОМЕР_2 , будучи не зареєстрованим в якості водія транспортного засобу та без проходження медичного огляду.

Відповідно до п.п. 3 п. 4 наказу НПУ № 920 від 23.09.2016 року керівникам ГУНП, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції та установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, з метою профілактики випадків використання службового транспорту не за прямим призначенням та в позаробочий час, зниження аварійності за його участю у межах компетенції забезпечити належне ведення документації, що стосується експлуатації службового автомототранспорту, зокрема, щодо виїзду на лінію автотранспорту та заїзду на територію відокремленого підрозділу відповідного територіального органу поліції, передрейсових інструктажів та медичних оглядів водіїв службового автотранспорту, видачі й зберігання шляхових листів.

Проте, колегія суддів зазначає, що застосовуючи крайній захід дисциплінарної відповідальності стосовно ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби за недотримання останнім пп. 3 п. 4 наказу НПУ № 920 від 23.09.2016 року відповідач при винесенні наказу від 19.09.2017 року № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" не з`ясував можливості застосування менш суворих заходів дисциплінарного стягнення, що свідчить про неповноту та формалізм службового розслідування.

Встановлене під час службового розслідування неналежне ведення документації, що стосується експлуатації службового автомототранспорту, (зокрема, щодо виїзду на лінію автотранспорту та заїзду на територію відокремленого підрозділу відповідного територіального органу поліції, передрейсових інструктажів та медичних оглядів водіїв службового автотранспорту) не може мати наслідком застосування крайньої міри дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, позаяк застосоване стягнення є непропорційним до вчиненого порушення, зокрема, внаслідок відсутності у позивача незнятих дисциплінарних стягнень.

Крім того, висновок відповідача про необхідність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення грунтується також на тому, що позивач, перебуваючи на посаді начальника відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП у результаті спілкування з гр. П., який займається підприємницькою діяльністю у сфері роздрібної торгівлі по пров. Кооперативному в м. Полтаві, переконав останнього, що для безперешкодного здійснення підприємницької діяльності гр. П. та іншим особам, які здійснюють торговельну діяльність по вказаному провулку, необхідно з певною періодичністю надавати поліцейським неправомірну вигоду.

Однак, такі висновки відповідача спростовуються вироком суду.

З огляду на з`ясовані обставини та викладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19 вересня 2017 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" не ґрунтується на вимогах законодавства України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06.10.2017 року № 461 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) підполковника поліції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Полтавській області, 06 жовтня 2017 року. Підставою зазначено наказ ГУНП від 19.09.2017 р. №1258.

Враховуючи протиправність пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19 вересня 2017 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", то колегія суддів приходить до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" також є протиправним.

Таким чином, оскільки пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19 вересня 2017 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року "По особовому складу" є протиправними, то вимоги позивача про поновлення його на службі підлягають задоволенню, при цьому позивач підлягає поновленню на службі в Національній поліції України з 07.10.2017, оскільки днем його звільнення є 06.10.2017.

Доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції, дійшовши висновку, що звільнення позивача зі служби в поліції як вид дисциплінарного стягнення не міг бути застосований до позивача за неналежне ведення документації, що стосується експлуатації службового автотранспорту, оскільки є непропорційним до вчиненого порушення, фактично перебрав на себе повноваження щодо обрання виду дисциплінарного стягнення, чим порушив принцип здійснення адміністративного судочинства колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Висновок службового розслідування Головного управління Національної поліції в Полтавській області не містить посилань на те, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення застосованого до позивача за неналежне ведення документації, що стосується експлуатації службового автотранспорту, відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем необгрунтовано застосовано до позивача за неналежне ведення документації, що стосується експлуатації службового автотранспорту, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року по справі № 816/1841/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 26.06.2020 року