Справа № 438/1861/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року

м. Київ

справа № 438/1861/14-а

адміністративне провадження № К/9901/13280/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 438/1861/14-а

за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправними рішень,

за касаційною скаргою виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Гуляка В.В., суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.)

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області (далі - відповідач, Виконавчий комітет), в якому просив:

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16 квітня 2009 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 28 січня 2010 року №11 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - Рішення №129).

Також позивач просив поновити строк звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

2.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч статей 3,4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12 липня 2005 року, розрахунок тарифів для мешканців будинків, розташованих у м. Бориславі Львівської області, у тому числі по вул. Міцкевича, 1, який був узгоджений спірними рішеннями відповідача, зроблено не окремо по кожному домоволодінню.

2.3 Окрім того, розрахунок тарифів до відома власників квартир за зазначеною адресою доведений не був, громадських слухань щодо кожного будинку проведено не було.

2.4 В обґрунтування поновлення строку на звернення до суду із цим позовом, позивач вказав, що про оскаржувані рішення дізнався після отримання відповіді Виконавчого комітету від 25 грудня 2014 року на його запит.

2.5. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на звернення із адміністративним позовом про визнання протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16 квітня 2008 року № 129«Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», в цій частині позов залишено без розгляду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

3. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , позивач користується комунальними послугами, що надаються ДКП «ЖЕК №1» відповідно до рішення виконкому від 28 січня 2010 року № 129.

4. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради №129 від 16 квітня 2008 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджено вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення у м. Бориславі, що надаються ДКП «ЖЕК №1», ДКП «ЖЕК №2», ДКП «ЖЕК №3», згідно з додатком №1. Цим же рішенням затверджено обов`язковий перелік послуг, що надаються у житлових багатоповерхових будинках з усіма комунальними вигодами, згідно з додатком № 2.

5. Пунктом 3 вказаного рішення передбачено житлово-експлуатаційним конторам надавати послуги за тарифами, визначеними побудинково у залежності від наявного інженерного обладнання та кількісних показників фактичного надання послуг відповідно до наказу по підприємству. Згідно з пунктом 7 цього рішення визначені тарифи вводяться в дію у 10-ти денний термін з дня оприлюднення цього рішення в народному часописі «Нафтовик Борислава».

6. Публікація вказаного рішення здійснена в народному часописі «Нафтовик Борислава» (місцевій газеті) № 32(7840) від 23 квітня 2008 року.

7. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради № 11 від 28 січня 2010 року внесені зміни до пункту 3 рішення Бориславської міської ради №129 від 16 квітня 2008 року і викладено його в наступній редакції: «Житлово-експлуатаційним конторам надавати послуги з обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій у житлових будинках за тарифами, визначеними по кожному будинку окремо в залежності від наявного інженерного обладнання та кількісних показників фактичного надання послуг згідно з додатком №3». Цим же рішенням виконкому № 11 від 28 січня 2010 року доповнено рішення виконавчого комітету №129 від 16 квітня 2008 року додатком №3 «Вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку, що знаходиться на балансі ДКП «ЖЕК №1», ДКП «ЖЕК №2» та ДКП «ЖЕК №3».

8. Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 22 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

9.1 Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення із адміністративним позовом про визнання протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 28 січня 2010 року №11 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

9.2 Визнано протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 28 січня 2010 року №11 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

10. Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16 квітня 2009 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», оскільки таке рішення суб`єктом владних повноважень не приймалось, отже, і не породжує будь-яких правових наслідків, не порушує будь-яких законних прав, свобод та інтересів позивача.

10.1. Також суд першої інстанції вказав, що відповідачем порушено процедуру прийняття Рішення №11, оскільки воно прийнято за відсутності аналізу регуляторного впливу, на підставі вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо для кожного будинку, які були надані виконавцями зазначених послуг ДКП «ЖЕК №1», ДКП «ЖЕК №2» та ДКП «ЖЕК №3». Також ні проект рішення, ні саме рішення не були оприлюднені.

11. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

11.1 Визнано частково протиправним пункт 2 рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 28 січня 2010 року № 11 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» в частині додатку №3 щодо вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносно будинку по АДРЕСА_2 .

11.2 В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

11.3 Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав на порушення норм процесуального права та зазначив, що погоджується із висновком, що Рішення №11 прийнято з порушенням процедури прийняття - без погодження з територіальним відділенням Антимонопольного комітету України. Однак, суд апеляційної інстанції наголосив про відсутність потреби скасування Рішення №11 повністю, оскільки даний позов подано для захисту прав саме позивача - ОСОБА_1 як мешканця будинку на АДРЕСА_1 .

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ ТА ВІДЗИВІВ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)

12. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив змінити постанову Львівського апеляційного адміністративного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року, відмовивши у визнанні частково протиправним пункт 2 рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 28 січня 2010 року № 11 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», в частині додатку №3, щодо вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносно будинку по

АДРЕСА_3 . У касаційній скарзі зазначено, що оскаржуване рішення є необґрунтоване та прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Рішення № 11 не має регуляторного характеру, воно було прийнято з метою приведення у відповідність до законодавства рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 16 квітня 2008 року № 129, шляхом затвердження додатку №3, яким передбачались тарифи з обслуговування будинків та прибудинкової території по кожному будинку окремо. Заперечень на касаційну скаргу виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області позивачем не подано.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

14. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон N 280/97-ВР; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

16. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини першої статті 28 Закону N 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

17. Частинами шостою, десятою статті 59 Закону N 280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення. На вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

18. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 24 червня 2004 року N 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон N 1875-IV).

19. Пунктом 1 статті 1 Закону передбачено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

20. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону N 1875-IV до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

21. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону N 1875-IV споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

22. Пунктом 4 частини першої статті 30 Закону N 1875-IV встановлено, що державне регулювання цін/тарифів базується на принципі відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства.

23. Частинами другою, третьою статті 31 Закону N 1875-IV визначено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво./

24. Відповідно до частини п`ятої статті 32 Закону N 1875-IV у разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

25. На момент виникнення спірних правовідносин механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) визначав Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 (далі - Порядок №529).

26. Пунктами 2, 3 Порядку N 529 визначено, що тарифи (нормативні витрати, пов`язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з додатком (далі - типовий перелік).

Виконавець доводить розрахунок тарифів до відома власників житлових будинків (гуртожитків), власників квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) та інших споживачів послуг шляхом проведення щодо кожного будинку громадських слухань.

Послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

27. Згідно з Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529, виконавець зобов`язаний, зокрема, подавати споживачеві в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

28. Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначає Закон України від 11 вересня 2003 року N 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі - Закон N 1160-IV).

29. Статтею 1 Закону N 1160-IV визначено, що регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Аналіз регуляторного впливу - документ, який містить обґрунтування необхідності державного регулювання шляхом прийняття регуляторного акта, аналіз впливу, який справлятиме регуляторний акт на ринкове середовище, забезпечення прав та інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави, а також обґрунтування відповідності проекту регуляторного акта принципам державної регуляторної політики.

30. Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону N 1160-IV стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу.

Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

31. Частиною третьою статті 33 Закону N 1160-IV визначено, що у разі внесення на розгляд засідання виконавчого органу ради чи внесення на затвердження сільським, селищним, міським головою проекту регуляторного акта без аналізу регуляторного впливу цей проект повертається його розробникові на доопрацювання.

32. Згідно зі статтею 36 Закону N 1160-IV регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин:

-відсутній аналіз регуляторного впливу;

-проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

33. Згідно з частиною четвертою статті 20 Закону України від 26 листопада 1993 року N 3659-XII «Про Антимонопольний комітет України» органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані погоджувати з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проекти нормативно-правових актів та інших рішень, які можуть вплинути на конкуренцію, зокрема щодо створення суб`єктів господарювання, встановлення і зміни правил їх поведінки на ринку, або такі, що можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках, а також одержувати дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію у випадках, передбачених законом.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

34. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).

35. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

36. Частинами першою-третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

37. Спірні правовідносини виникли 28 січня 2010 року у зв`язку із прийняттям виконавчим комітетом Бориславської міської ради рішення №11, яким внесені зміни і доповнення до рішення від 16 квітня 2008 року № 129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Рішення №11 було, зокрема, доповнено Додатком №3. Вказаний додаток встановлював вартість послуг з утримання будинків і споруд.

38. Отже, вказаним рішенням по - іншому, ніж у рішенні відповідача від 16 квітня 2008 року №129 врегульовано питання щодо порядку надання та вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку, що знаходиться на балансі ДКП «ЖЕК№1», ДКП «ЖЕК№2» та ДКП «ЖЕК №3» в м. Бориславі.

39. Враховуючи, що на момент виникнення спірних правовідносин (28 січня 2010 року) у Законі N 1160-IV не було застереження щодо його не застосування до актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, на нього поширювались вимоги зазначеного закону.

40. На момент виникнення спірних правовідносин Рішення №11 регулювало правовідносини між мешканцями житлових будинків та комунальними підприємствами, які надавали послуги з обслуговування житлових будинків та прибудинкових територій, встановлювало тарифи, які сплачуються за надані послуги та застосовується неодноразово, а протягом часу, доки не буде змінено відповідні тарифи, тобто було регуляторним актом і потребувало проходження відповідної процедури, передбаченої чинним законодавством.

41. Статтею 36 Закону № 1160-IV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено вимоги до регуляторного акту, а саме - оприлюднення проекту такого акту та наявності аналізу регуляторного впливу.

42. Окрім того, згідно з вимогами статті 20 Закону N 3659-XII вказаний акт потребував погодження з територіальним відділенням Антимонопольного комітету України.

43. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Рішення №11 не відповідає вищенаведеним вимогам. Дані обставини також не заперечує відповідач у касаційній скарзі, вказуючи лише на відсутність регуляторного характеру спірного рішення.

44. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо протиправності Рішення №11 внаслідок не дотримання процедури його прийняття відповідно до вимог чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин.

45. Однак, є необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо скасування Рішення № 11 лише в частині будинку позивача, оскільки статтею 36 Закону № 1160-IV встановлена заборона приймати і схвалювати регуляторний акт за відсутності аналіз регуляторного впливу чи оприлюднення проекту такого акту.

46. Враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень було порушено вимоги законодавства щодо дотримання процедури прийняття Рішення №11, яке діє на невизначене коло осіб, Верховний Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним Рішення №11 повністю.

47. Частинами першою, другою, четвертою статті 351 КАС України передбачено, що підставами, зокрема, для зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

48. Оскільки судом апеляційної інстанції неправильно були застосовані норми матеріального права, тому постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року підлягає зміні.

СУДОВІ ВИТРАТИ

49. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року задовольнити частково.

2. Змінити постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 28 січня 2010 року № 11 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому від 16 квітня 2008 року №129 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». В іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак О.А. Губська