Справа № 580/3784/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3784/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенко Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати за період із 01.03.2016 по 30.10.2019 у розмірі 3164 грн. 29 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, нормативне регулювання Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2001 року № 159, не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачають компенсацію втрати частини доходів позивача у зв`язку з порушенням строків їх виплат відповідачем на суму 3164,29 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на посаді інспектора роти № 5 батальйону (УПП в м. Черкаси) УПП в Черкаській області ДПП з 01.03.2016 по 16.07.2018 рр. (в званні рядовий - 01.03.2016 - 30.06.2016 рр.; лейтенанта поліції- 30.06.2016-16.07.2018 рр.).

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 11.07.2018 № 666 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти №5 батальйону звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 («за власним бажанням») ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 16.07.2018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі №2340/4101/18 позов задоволено частково: стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченні у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 16.07.2018 в сумі 7438 грн 39 коп.; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 30.10.2017 в сумі 2718 грн 85 коп.; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України частину невиплаченого посадового окладу з 01.03.2016 по 30.06.2016 в сумі 280 грн. 00 коп., у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 19.06.2019 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 - скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середній заробіток за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 16.07.2018 по 31.07.2018 на користь ОСОБА_1 в сумі - 3983 грн. 55 коп.; винесено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середній заробіток за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 16.07.2018 по 31.07.2018 на користь ОСОБА_1 в сумі - 3983 грн. 55 коп.; в іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року - залишено без змін.

Рішення суду у справі №2340/4101/18 набрало законної сили 19.06.2019.

На виконання виконавчих листів Черкаського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №2340/4101/18, з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача 04.09.2019 проведено повністю примусове списання коштів в сумі 14420,79 грн по КЕКВ 2112, та в сумі 10,00 по КЕКВ 2800. Вказані обставини підтверджуються Повідомленням ГУ ДКСУ у Київській області від 06.09.2019 №7-06/5283 про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно з меморіальними ордерами №790, №793, №794, №795, №796 від 03.09.2019.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 в адміністративній справі №580/2037/19 визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не врахування доплати за службу в нічний час для розрахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення на день вибуття у відпустку за періоди: з 15.07.2016 до 29.07.2016, з 15.10.2016 до 29.10.2016, з 01.01.2017 до 17.01.2017, з 15.07.2017 до 29.07.2017, з 04.01.2018 до 19.01.2018, - на суму 1540,00грн.; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за відбуття його у відпустку у вказаному періоді в загальній сумі 1540,00 грн.

Рішення суду у справі №580/2037/19 набрало законної сили 03.09.2019.

На виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі №580/2037/19, з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача 30.10.2019 проведено повністю примусове списання коштів в сумі 1540,00 грн по КЕКВ 2112. Вказані обставини підтверджуються Повідомленням ГУ ДКСУ у Київській області від 01.11.2019 №7-06/6516 про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно з меморіальним ордером №993 від 29.10.2019.

08.11.2019 позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 4400,00 грн.

Відповідачем не надано відповідь на вказану заяву.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що нарахування та виплата належних позивачу сум проведено відповідачем із затримкою більш ніж один місяць з моменту набрання рішенням суду законної сили у справі №2340/4101/18 та у справі №580/2037/19.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - Департаментом патрульної поліції) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно п. 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

З аналізу норм Закону № 2050-ІІІ та № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 18.11.2014 у справі №21-518а14, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У постанові від 21.05.2014 у справі №6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тобто, коли суми нараховуються рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тож визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та виплати вказаних доходів.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 року у справі №523/1124/17.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі №2340/4101/18 про стягнення доплати за службу в нічний час, індексації грошового забезпечення, частини невиплаченого посадового окладу, середнього заробітку за весь час затримки виплати грошового забезпечення, набрало законної сили 19.06.2019. На виконання вищевказаного рішення суду, 04.09.2019 з відповідача на користь позивача здійснено примусове списання коштів в сумі 14420,79 грн.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі №580/2037/19 про стягнення грошового забезпечення за відбуття у відпустку набрало законної сили 03.09.2019. На виконання зазначеного рішення суду, 30.10.2019 з відповідача на користь позивача здійснено примусове списання коштів в сумі 1540,00 грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в обох випадках нарахування та виплата належних позивачу сум проведено із затримкою більш ніж один місяць з моменту набрання рішенням суду законної сили у справі №2340/4101/18 та у справі №580/2037/19.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідками розгляду доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем допущено порушення встановленого строку виплати грошового забезпечення, тому у позивача є право на отримання компенсації втрати частини доходу.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, доводами відзиву на апеляційну скаргу, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Ганечко О.М.

Василенко Я.М.