Справа № 640/3875/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3875/20 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Єговорої Н.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства енергетики та захисту довкілля України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, треті особи: Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Кабінет Міністрів України, Голова Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" Гвоздій Валентин Анатолійович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, треті особи: приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Кабінет Міністрів України, Голова Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" Гвоздій Валентин Анатолійович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про припинення повноважень членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 27.11.2019 року №451, наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про оголошення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 28.11.2019 №456, наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4.

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, треті особи: Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Кабінет Міністрів України, Голова Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" Гвоздій Валентин Анатолійович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про припинення повноважень членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 27.11.2019 року №451, наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про оголошення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 28.11.2019 року №456, наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 року у справі №640/3875/20, об`єднано адміністративні справи №640/3875/20 та №640/3868/20 в одне провадження, присвоєно об`єднаним справам №640/3875/20.

Разом із тим, представником ОСОБА_1 через канцелярію суду першої інстанції 24.02.2020 року було подано заяву про забезпечення шляхом зупинення дії наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про припинення повноважень членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 27.11.2019 року №451 та наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною заявою стали наступні обставини.

Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про припинення повноважень членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 27.11.2019 року №451 припинено повноваження ОСОБА_1 як члена наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" як представника держави.

Надалі Міністерство енергетики та захисту довкілля України видано наказ "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4, пунктом 1 вказаного наказу передбачено: "Обрати членами наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як представників держави".

Звернувшись до суду першої інстанції з даною заявою, представником ОСОБА_1 вказано на очевидну протиправність наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про припинення повноважень членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"" від 27.11.2019 року №451 та наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4, оскільки вказані накази прийнято за відсутності відповідних повноважень у Міністерства енергетики та захисту довкілля України та з грубим порушенням порядку обрання та призначення членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Міністерство енергетики та захисту довкілля України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову представника ОСОБА_1 відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

16 квітня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , в якому вона просила апеляційну скаргу Міністерства енергетики та захисту довкілля України залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 22 червня 2020 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 4 статті 150 КАС подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За правилами частин 1 та 2 статті 151 КАС позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. При цьому, передумовою для вжиття таких заходів є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 151 КАС.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з предметом спору. При вирішенні питання забезпечення позову суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, предметом спору у даній справі є визнання протиправними та скасування наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про припинення повноважень членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 27.11.2019 року №451, наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про оголошення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 28.11.2019 №456, наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України "Про обрання членів наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 03.01.2020 року №4, а позивач в порядку забезпечення позову фактично просить зупинити дію даних наказів.

Надавши оцінку способу забезпечення позову, про який просить позивач, та суті спірних правовідносин, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову створить чи може створити в майбутньому перешкоди у виконанні рішення суду у даній справі в разі задоволення позову.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, що забезпечення позову шляхом зупинення дії вищезазначених наказів відповідача призведуть до утруднення чи неможливості виконання судового рішення у даній справі. Дане забезпечення адміністративного позову може зумовити виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єктів владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Таким чином, заходи забезпечення прозову, про які позивач просить суд, не є співмірними та адекватними спірним правовідносинам та заявленим позовним вимогам. Забезпечення позову у спосіб, у який просить позивач, свідчитиме про втручання у діяльність компетентних органів у правовідносинах, які ще не виникли та які не обов`язково можуть бути пов`язані із актами та компетенцією (повноваженнями), які є предметом спору у даній справі.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем у відповідній заяві.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та захисту довкілля України задовольнити.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року про забезпечення адміністративного позову.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Єгорова Н.М.

Сорочко Є.О.