Справа № 818/425/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року

м. Київ

справа № 818/425/17

адміністративне провадження № К/9901/30751/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 9.11.2017 (головуючий суддя: Макаренко Я.М., судді: Мінаєва О.М. , Шевцова Н.В.) у справі №818/425/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до Сумської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (далі - позивач, ТОВ "Сумитеплоенерго") звернулось до суду з позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, Сумська митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару 11.11.2016 № КТ-818-2016.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем порушено приписи ч. 4 ст. 69, ч.ч. 2, 7, 17 ст. 356, ч. 1 ст. 456 Митного кодексу України, п. 1.5.1 Методичних рекомендацій щодо відбору кам`яного вугілля, антрациту, горючих сланців та вугільних брикетів для лабораторних досліджень, затверджених наказом Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України від 16.08.2011, п. 2 приміток до товарних позицій групи 27 УКТ ЗЕД, а саме: порушено процедуру взяття проб товару для його самостійної класифікації.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2017, позов задоволено повністю: скасовано рішення Сумської митниці Державної фіскальної служби України про визначення коду товару від 11.11.2016 № КТ-818-2016.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом не забезпечено належне виконання митних формальностей щодо ідентифікації та лабораторних досліджень товарів при спрацюванні відповідного профілю ризику автоматичної системи аналізу та управління ризиками, не підтверджено належними та допустимим доказами правомірність винесення спірного рішення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 9.11.2017 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що визначальним для класифікації вугілля у товарній підпозиції 2701 11 з текстовим описом антрацит є наявність граничного вмісту летких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) не більш як 14 %, при цьому визначальним для класифікації вугілля у товарній підпозиції 2701 12 з текстовим описом "вугілля бітумінозне" є вміст летких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) більш як 14 % і з граничною теплотою згоряння (у перерахунку на вологу безмінеральну основу) більше 5833 ккал/кг. Суд апеляційної інстанції, виходячи з визначеного у сертифікаті якості вмісту летких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) та показника граничної теплоти згоряння, дійшов висновку, що ввезений позивачем товар згідно опису УКТЗЕД відноситься до товарній підпозиції 2701 12 "вугілля бітумінозне" товарної під категорії 2701 12 90 00 інше, а відтак позивачем під час митного оформлення товару було порушено правила класифікації товару, а тому у митного органу були наявні повноваження у відповідності до ч. 4 ст. 69 МК України самостійно визначити код товару.

Позивачем подано касаційну скаргу , в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 9.11.2017, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 залишити в силі.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що відповідачем не доведено правомірність здійснення відбору зразків товару, що ставить під сумнів результати акту експертизи, викладеного у висновку від 26.10.2016 № 156, у зв`язку з чим такими діями митного органу не забезпечено належне виконання митних формальностей щодо ідентифікації та лабораторних досліджень товарів, однак зазначене залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції. Зазначає, що товар класифіковано як бітумінозне вугілля лише на основі одного показника - виходу летких речовин, без врахування теплоти згоряння, натомість згідно п.2 приміток до товарних позицій групи 27 УКТ ЗЕД Закону України «Про митний тариф України», для віднесення (або не віднесення) вугілля до категорії бітумінозного необхідно визначити обов`язково і граничну теплоту згоряння (у перерахунку на вологу без мінеральну основу), що не було зроблено відповідачем.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

28.02.2018 касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.03.2015 між ТОВ "Сумитеплоенерго" та "Sonic Business LLP" укладено контракт купівлі-продажу товарів 1803-SN/ST. Відповідно до умов договору, продавець зобов`язується поставити Покупцю товар, а Покупець зобов`язується купити та оплатити товар - вугілля, який класифікується в товарних підкатегоріях 2701 11 0000, 2701 12 9000, 2701 190000. Товар поставляється партіями. Кожна партія товару визначається окремою специфікацією (п.1.1., 1.2 Контракту). Загальна кількість товару, яка поставляється по цьому Контракту, складає 80 000 метричних тон. (п.1.3 Контракту). Ціна за одну метричну тону Товару, який поставляється по цьому Контракту вказується в Специфікаціях до Контракту (п.2 Контракту).

Для митного оформлення придбаної партії товару - вугілля кам`яне антрацит (марки Т 1 708 950 кг. з вмістом: загальна волога - 5.5%; зольність на робоче становище - 28.6 %; вихід летких речовин на робоче становище 9.4%. Фактичний показник нижньої теплоти згорання на робоче становище Оr(іr) - 5227 ккал/г, сіра загальна на робоче становище - 0,39 %, фракція - 0- 50 мм. (графа 31), код товару 27011100 (графа 33)) ТОВ "Сумитеплоенерго" подано до Сумської митниці тимчасову митну декларацію № 805130000/2016/012222 від 12.09.2016 .

В ході перевірки вище зазначеної поставки, з метою встановлення характеристик визначальних для класифікацій товарів за УКТЗЕД було проведено експертне дослідження та 26.10.2016 Харківський відділ з питань експертизи та досліджень спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС надало висновок №156. Відповідно до висновку (п.10) товар, що поставлявся відноситься до вугілля бітумінозного, оскільки визначений вміст вологи (Wа) у пробах становить 2.7% +/- 0,1% (з/н 22042260), 3.1% +/- 0,1% (з/н 22042268). Визначений вміст золи (Аа) у пробах становить 14,5% +/- 0,1% (з/н 22042260), 13,8% +/- 0,1% (з/н 22042268). Визначений вміст летких речовин в перерахунку на суху без мінеральну основу у пробах (Vdaf) становить 14,6% +/- 0,2% (з/н 22042260), 14,2% +/- 0,1% (з/н 22042268). Визначення виду (походження) вугілля, кількісного вмісту вуглецю та сірки, а також граничної теплоти згоряння на даний час не проводилися в зв`язку з відсутністю необхідного обладнання.

На підставі висновку експертного дослідження Сумська митниця 11.11.2016 прийняла рішення № КТ-818-2016 про визначення іншого коду товару поставленого по контракту купівлі-продажу товарів 1803-SN/ST від 18.03.2015, а саме: відповідно до п.4 рішення Сумської митниці в графа 31 ВМД (Опис товару) зазначено: "Вугілля марки Т 0-50 - 1386 600 кг. Вміст летких речовин в перерахунку на суху без мінеральну основу становить по з/н 22042260: (Vdaf) 14,6 %+/0,2%; вміст золи (Аа) - 14,5%+/-0,1%; вміст вологи (Wa)-2.0%+/-0,l%. По з/н 22042268: (Vdaf) 14,2 %+/0,1%; вміст золи (Аа) - 13,8%+/-0,1%; вміст вологи (Wa)-3.1%+/-0,l%. Фактичний показник нижньої теплоти згорання на робочу ставище Or(ir)-5227ккал/г. Код товару (графа 33 ВМД): ".

Згідно з частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про товари, в т.ч. код товару згідно із УКТ ЗЕД.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Згідно з пунктом 9 Розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30 травня 2012 року, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі:

- виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації;

- виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕТ вирішення яких потребує експертних досліджень.

З аналізу цих норм слідує, що код товару по УКТ ЗЕД визначається декларантом або митним органом при здійсненні митного контролю у випадку встановлення декларантом неправильного коду.

Змістом пунктом 3 Розділу І Порядку передбачено, що класифікація товару - це визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України "Про митний тариф України" (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 МК України, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення. У свою чергу, під контролем правильності класифікації товарів розуміється перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Група 27 УКТ ЗЕД включає палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні. У товарній підпозиції 2701 12 термін "вугілля бітумінозне" означає вугілля з граничним вмістом летких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) більш як 14 % і з граничною теплотою згоряння (у перерахунку на вологу безмінеральну основу) не менш як 5833 ккал/кг.

У товарній підпозиції 2701 11 термін "антрацит" означає вугілля з граничним вмістом летких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) не більш як 14 %.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про визначення коду товару прийнято на підставі висновку №156 від 26.10.2016 Харківського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України.

Так, за результатами проведеного дослідження у вищенаведеному висновку вказано: визначений вміст вологи (Wа) у пробах становить 2.7% +/- 0,1% (з/н 22042260), 3.1% +/- 0,1% (з/н 22042268). Визначений вміст золи (Аа) у пробах становить 14,5% +/- 0,1% (з/н 22042260), 13,8% +/- 0,1% (з/н 22042268). Визначений вміст летких речовин в перерахунку на суху без мінеральну основу у пробах (Vdaf) становить 14,6% +/- 0,2% (з/н 22042260), 14,2% +/- 0,1% (з/н 22042268). Визначені, в межах обраних методів дослідження, показники проби характерні для вугілля. По визначеному вмісту летких речовин в перерахунку на суху без мінеральну основу дана проба вугілля відноситься до вугілля бітумінозного.

Визначення виду (походження) вугілля, кількісного вмісту вуглецю та сірки, а також граничної теплоти згоряння проб на даний час не проводяться у зв`язку з відсутністю необхідного обладнання.

Отже, висновок Харківського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України №156 від 26.10.2016 ґрунтується на аналізі лише одного показника, а саме вмісту летких речовин, натомість згідно з пунктом 2 приміток до товарних позицій групи 27 УКТ ЗЕД Закону України "Про Митний тариф України", для віднесення (або невіднесення) вугілля до категорії бітумінозного необхідно визначити обов`язково і граничну теплоту згоряння (у перерахунку на вологу без мінеральну основу), що не було зроблено відповідачем.

Окрім того, згідно з пунктом 6.1 ДСТУ 4083-2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для класифікації вугілля необхідно визначити такі основні показники: вихід летких речовин на сухий беззольний стан палива; зольність на сухий стан палива; загальна сірка на сухий стан палива; вища теплота згорання на сухий беззольний стан палива; температура плавкості золи; нижча теплота згорання на робочий стан палива.

Проте, у висновку №156 від 26.10.2016 вказано про відсутність необхідного обладнання для визначення виду (походження) вугілля, кількісного вмісту вуглецю та сірки, а також граничної теплоти згоряння проб.

За змістом статті 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки.

Крім вичерпного переліку підстав для взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, передбачено спеціальну процедуру здійснення такого відбору, а також гарантії, які надаються декларантам під час цього процесу. З метою дотримання встановленої процедури взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, її повинні здійснювати посадові особи інших державних органів, а також декларанти або уповноваженими ними особами спільно з посадовими особами відповідного органу доходів і зборів. Декларанти або уповноважені ними особи мають право бути присутніми під час взяття проб (зразків) товарів посадовими особами органу доходів і зборів та інших державних органів (ч. 6, 7 ст. 356 Митного кодексу України).

Положення частини тринадцять статті 356 Митного кодексу України встановлюють мінімально необхідну для проведення подальшого дослідження кількість проб (зразків) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини, технологічні лінії, промислові конструкції тощо), а саме: 2 примірника (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення дослідження.

За результатами взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина сімнадцять статті 356 Митного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що проби зразків товару взяті на залізничній колії на території Залізничної колії на КД МППЖТ, м. Суми, пров. 3-заводський, 8 .

Судом першої інстанцій встановлено, що 12.09.2016 головний державний інспектор митного посту "Центральний" Капелюк О .А. був присутній на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", яке знаходиться зовсім за іншою адресою: м. Суми, вул. 2-га Залізнична.

Належних та допустимих доказів відбору товару саме за адресою, зазначеною в акті від 12.09. 2016 відповідачем до суду не надано.

Також жодними доказами не підтверджується факт того, що саме в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбиралися зразки товару. Самі ж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили факт своєї присутності при відборі.

Отже, з акту про взяття проб (зразків) товарів вбачається, що проби вугілля відбирались в тимчасовій зоні митного контролю за адресою: м. Суми, пров. 3-й Заводський, буд.8., при тому, що відповідачем відібрані проби зразків товару на території ТОВ "Сумитеплоенерго".

Згідно пункту 18 Розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, у разі вирішення складного випадку класифікації товару відділ митного посту не може самостійно здійснити класифікацію товару через його складність, він має право підготувати запит щодо класифікації товару згідно із УКТ ЗЕД до центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд зазначає, що відповідачем не дотримано законодавчих вимог, які регламентують підстави і порядок взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, а також гарантії, які надаються декларантам під час цього процесу. За таких умов в силу приписів статей 72, 74 Кодексу адміністративного судочинства України акт про зняття проб (зразків) товарів від 12.09.2016 має визначатися недопустимим доказом, в зв`язку із чим результати експертизи, викладені у висновку №156 від 26.10.2016 не є достатньою підставою винесення спірного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, прийняте з дотриманням норм процесуального права, але помилково було скасоване апеляційним судом, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Правила розподілу судових витрат визначає стаття 139 КАС України, відповідно до частини першої якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за наслідками касаційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, має бути здійснений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Позивачем за подання касаційної скарги у цій справі сплачено судовий збір в розмірі 1920,00 грн згідно платіжного доручення, що міститься в матріалах справи, відповідно, ця сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 9.11.2017 у справі №818/425/17 скасувати.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі №818/425/17 залишити в силі.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (адреса: 40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, )) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної фіскальної служби України (місцезнаходження:40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, од ) судові витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 00 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко І.А. Васильєва С.С. Пасічник