Справа № 2-а-75/11
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 2-а-75/11 пров. № А/857/2710/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та визнання права власності, -

суддя в 1-й інстанції Боровков Д. О.,

час ухвалення рішення 27.12.2019 року, 12:05 год.

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 28.12.2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 задоволено позов ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на павільйон по АДРЕСА_1 , загальною площею 5,3 кв.м; на павільйон по АДРЕСА_1 , загальною площею 13,7 кв.м; на павільйон по АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року набрало законної сили 21 червня 2011 року.

18 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 право власності на павільйон (малу архітектурну форму) по АДРЕСА_1 , загальною площею 5,3 кв.м; на павільйон (малу архітектурну форму) по АДРЕСА_1 , загальною площею 13,7 кв.м; на павільйон (малу архітектурну форму) по АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено частково. Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та визнання права власності скасовано. Провадження в адміністративній справі № 2-а-75/11 закрито.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , який не був залучений до розгляду справи, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що павільйони по АДРЕСА_1 , право власності на які є спірним у цій справі, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року у справі № 464/1455/16-ц. Тому оскаржуваною постановою суду першої інстанції порушено його права. Зазначає, що всупереч вимог процесуального закону він не був залучений до розгляду справи за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, хоча на момент розгляду вказаної заяви рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року у справі № 464/1455/16-ц набрало законної сили. Крім того, суд першої інстанції порушив ч.2 ст.363 КАС України та помилково поновив строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки строки, визначені ч.2 ст.363 КАС України, не можуть бути поновлені. З огляду на те, що суд першої інстанції повинен був відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадження за нововиявленими обставинами у зв`язку зі спливом більше восьми років з дня набрання судовим рішенням законної сили, тому постанова Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2019 року не може вважатися законною. Просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відмовити у задоволенні такої заяви, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року залишити в силі.

Відповідач та позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_1 та представник апелянта Когут Л. І. у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважають висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Решта учасників справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без їхньої участі за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення апелянта й представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2019 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про перегляд постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 за нововиявленими обставинами, в якій посилалася на те, що на підставі вказаної постанови суду за нею визнано право власності на павільйони по АДРЕСА_1 загальною площею 5,3 кв.м, 13,7 кв.м та 15,7 кв.м. У подальшому за рахунок вказаних павільйонів нею було сформовано частку у статутному капіталі ПП «Галицькі забавки» й корпоративні права у вигляді вказаної частки було відчужено іншій особі. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року у справі № 464/1455/16-ц, яке набрало законної сили 29 жовтня 2019 року, визнано недійсним рішення загальних зборів ПП «Галицькі забавки» у частині формування статутного капіталу, визнано недійсним правочин щодо передачі до статутного капіталу ПП «Галицькі забавки» павільйонів по вул. Сихівській, 18 у м. Львові загальною площею 5,3 кв.м, 13,7 кв.м та 15,7 кв.м., скасовано акти прийому-передачі майна (павільйонів), а також визнано недійсними свідоцтва про право власності ПП «Галицькі забавки» на вказані павільйони. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року у справі № 464/1455/16-ц, на думку заявника, є істотною для цієї справи обставиною та, відповідно, підставою для перегляду постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 за нововиявленими обставинами. Крім того, ОСОБА_2 подала клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яке мотивувала тим, що не була присутньою під час розгляду справи № 2-а-75/11, й про постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року, якою за нею визнано право власності на павільйони, їй стало відомо лише після ознайомлення з рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року у справі № 464/1455/16-ц.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк для подання заяви про перегляд постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 за нововиявленими обставинами та відкрито провадження за вказаною заявою.

Задовольняючи частково заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі не підвідомчий судам адміністративної юрисдикції, тому постанова Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Виходячи з викладеного, колегія суддів зазначає, що нововиявленими необхідно вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Заявник, посилаючись на п.1 ч.2 ст.361 КАС України, в якості нововиявленої обставини зазначає рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року у справі № 464/1455/16-ц та обставини, які встановлені цим рішенням.

Згідно зі ст.362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

П.1 ч.1 ст. 363 КАС України передбачає, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

У випадку пропуску вказаного строку з поважних причин він може бути поновлений судом за клопотанням сторони або іншої особи відповідно до загального правила щодо поновлення процесуальних строків, передбаченого у статті 121 КАС України.

При цьому, відповідно до п.1 ч.2 ст.363 КАС України з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Водночас, ч.3 ст.363 КАС України передбачає, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, у разі пропуску строку, встановленого п.1 ч.1 ст.363 КАС України, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, може поновити цей строк, проте у межах трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

У такий спосіб законодавець намагається забезпечити стабільність правовідносин та правову визначеність.

У разі, якщо така заява подана до адміністративного суду після закінчення цього строку, адміністративний суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку (ч.5 ст.366 КАС України). У цьому випадку питання про поважність причин пропуску строку судом не вирішується, оскільки причини пропуску не мають значення.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Залізничного районного суду м. Львова про визнання права власності за ОСОБА_2 на павільйони по АДРЕСА_1 загальною площею 5,3 кв.м, 13,7 кв.м та 15,7 кв.м. прийнята 09 червня 2011 року та набрала законної сили 21 червня 2011 року.

Разом з тим, з заявою про перегляд постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року ОСОБА_2 звернулася лише 18 грудня 2019 року.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково відкрив провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й за наслідками розгляду такої заяви прийняв постанову про закриття провадження у справі, оскільки з дня набрання законної сили постановою Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 до дня подання заяви про перегляд такої постанови за нововиявленими обставинами (18 грудня 2019 року) минуло більше трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції помилково відкрив провадження та розглянув заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у цій справі, тому колегія суддів, враховуючи положення ч.3 ст.363 та ч.4 ст.368 КАС України, дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні такої заяви.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04 липня 2019 року у справі № 820/6229/14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та закриття провадження у справі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 363, 366, 368 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2019 року у справі № 2-а-75/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-а-75/11 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
Судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.