Справа № 200/3537/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 р. Справа№200/3537/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф412302-46 від 10.02.2020 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-412302-46 від 10.02.2020 року на суму 29293,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 14.02.2005р. по 07.02.2020р. перебував на обліку в Центральній ДПІ Маріупольського управління Головного управління ДПС у Донецькій області, як фізична особа-підприємець.

07.02.2020 року позивач звернувся до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Маріупольської міської ради та отримав повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

За даними позивача в кінці лютого 2020 року, із телефонного дзвінка від представника ГУ ДПС у Донецькій області він дізнався, що має сплатити суму недоїмки в розмірі близько 30000,00 грн., однак, ніякого письмового повідомлення позивач не отримував. Позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача ГУ ДПС у Донецькій області для отримання роз`яснення щодо сплати заборгованості, а також звернувся за наданням правничої допомоги і адвокатом було зроблено адвокатський запит для отримання зазначеної вимоги.

У відповіді на адвокатський запит зазначено, що дана вимога була спрямована на адресу позивача, але станом на 06.03.2020р. вимога вручена не була та не повернена до ГУ ДПС у Донецькій області.

Позивач вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В якості правових підстав позивач посилається на Конституцію України, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2462-VI (надалі в тексті Рішення Закон № 2464), Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року № 1669- VII (далі - Закон №1669), Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12,2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», практику Верховного Суду.

Ухвалою від 06 квітня 2020 року суд позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 412302-46 від 10.02.2020 року залишив без руху.

Ухвалою від 21 квітня 2020 року був продовжений строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 25 травня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, у вищезазначеній ухвалі було встановлено, що 06 квітня 2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання акту індивідуальної дії - вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф412302-46 від 10.02.2020 року та доказів, що підтверджують її отримання.

16 квітня 2020 року до суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання позивача, яким повідомлено, що оскаржувана вимога ним не отримана, про її існування він дізнався з відповіді на адвокатський запит, яка отримана 17.03.2020 року.

Згідно трек-номеру поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, яким позивачу направлено оскаржувану вимогу, відправлення позивачу не вручено та повернуто відповідачу 05.03.2020 року.

Однак, в іншій частині недоліки позовної заяви не було усунуто, зокрема, судом зазначалось про необхідність надання доказів отримання оскаржуваної вимоги саме для визначення дотримання позивачем строків оскарження акту індивідуальної дії.

21 квітня 2020 року ухвалою суду строк на усунення недоліків продовжено, надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання конверту поштового відправлення з трек-номером, або інших документів, що підтверджують дату отримання відповіді на адвокатський запит.

23 квітня 2020 року представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи сканкопії конверту поштового відправлення.

Перевіркою за трек-номером поштового відправлення суд встановив, що відповідь на адвокатський запит представником позивача отримана 17.03.2020 року, адміністративний позов направлено до суду 26.03.2020 року, з огляду на що строк звернення до суду не пропущено.

Ухвалою від 25 травня 2020 року суд задовольнив клопотання представника відповідача від 20 травня 2020 року та 25 травня 2020 року та відклав розгляд справи та продовжив строк відповідачу для надання відзиву на адміністративний позов по справі до 01 червня 2020 року та призначив судове засідання на 01 червня 2020 року.

29 травня 2020 року представником відповідача засобами електронного зв`язку через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до зазначених норм, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (п. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Згідно з абзацами третім та/або четвертим пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та або борги зі сплати фінансових санкцій орган доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів у позивача була заборгованість з ЄСВ, на підставі цих даних була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-412302-46 в сумі 29293,44 грн. згідно вимог чинного законодавства.

Відповідач зазначив, що у разі буквального тлумачення пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 про звільнення платника від всіх обов`язків, встановлених частиною 2 статті 6 цього Закону, перелік яких не є вичерпним, такий платник був би повністю виключений з системи правового регулювання вказаного Закону №2464 та відповідних правовідносин, що не відповідає загальним засадам та принципам загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні, закріпленим, в тому числі, у статті 5 Основ законодавства України про загальнообов 'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР.

Крім того, відповідач звернув увагу суду, що пп. б) пункту 8 статті 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ було доповнено пунктом 9-3.

Проте, пунктом 1 Закону України від 02 березня 2015 року №219-VІІI до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464- VI внесено зміни, зокрема пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669- VІІ вважати пунктом 9-4.

Пунктом 28 Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VІІІ, який набрав чинності з 01 січня 2016 року, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VІІ.

З огляду на положення частини 1 статті 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від лютого 1999 року у справі № 1-7/99 п. 28 розділу І Закону № 911 не має зворотної дії, тобто, зазначена норма Закону № 2464 проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 1 січня 2016 року.

Таким чином, вищевказані зміни до Закону №2464-VІ внесені Законом №1669, втратили чинність згідно із Законом № 911-УІІІ з 01.01.2016 року, отже з цього періоду будь-які пільги для платників єдиного внеску відсутні.

Відповідач посилався на судове рішення Верховного суду у зразковій справі №812/292/18 від 30 березня 2018 року.

Крім того, 11 червня 2020 року представником відповідача засобами електронного зв`язку через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, який надійшов до суду 29 травня 2020 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до даних Міністерства юстиції України, згідно до безкоштовного запиту на сайті Міністерства, був зареєстрований як фізична особа - підприємець 14.02.2005 року та знаходився на податковому обліку як платник податків та як платник єдиного внеску в Головному управління ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління, Центральна ДПІ (Центральний район м. Маріуполь).

Відповідно до копії Повідомлення державного реєстратора, 07 лютого 2020 року внесено запис № 3002375 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця - позивача.

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

10.02.2020 року Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області сформована вимога № Ф- 412302-46 про зобов`язання позивача сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 29293,44 грн. (недоїмка станом на 31.01.2020 року), із яких сума недоїмки склала 29293,44 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечення відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI, в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017, «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування .

Частиною 2 статті 6 Закону №2464 визначені обов`язки платника єдиного внеску, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким були внесені зміни до Закону №2464-VI, а саме його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 ( в подальшому пункту 9.4):

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

З аналізу зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин вбачається, що підставою не застосування до платника єдиного внеску відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, визначених Законом №2464-VI, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалася АТО.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управління ДПС у Донецькій області у м. Маріуполь (відповідно до даних ЄДРПОУ).

Враховуючи наведене, оскільки позивач протягом спірного періоду перебував на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, та здійснював свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, тому на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції він був звільнений від обов`язку сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до нього не застосовуються.

Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов`язків, які виникли до 14.04.2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 30.03.2018 року та постанові Великої палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №812/292/18 (провадження №Пз/9901/22/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2020 № Ф-412302-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 29293,44 грн.є протиправною.

Заперечення відповідача проти правових підстав позову судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що з 1 січня 2016 року втратив чинність пункт 9-3 (пункт 9-4) розділу VIII Закону №2464-VI. Така позиція обґрунтована тим, що на підставі Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII, а саме цим підпунктом розділ VIII Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-3 (пунктом 9-4).

Суд не приймає наведений довід, оскільки положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону №2464-VІ, після чого пункт 9-3 (пункту 9-4) розділу VIII став частиною відповідного Закону. Зміни до Закону №2464-VІ в частині виключення спірної норми станом на дату формування спірної вимоги не вносилися та залишались чинними до 12.02.2020 року включно.

Цей висновок суду узгоджується з пункту 4 «Правил оформлення проектів законів та основних вимог законодавчої техніки» (Методичні рекомендації Апарату Верховної Ради України, видання четверте, виправлене і доповнене, 2014 рік), відповідно до якого зміни вносяться до оригінального закону, а не до закону про внесення змін до цього закону чи про визнання закону таким, що втратив чинність.

Крім того, формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача було звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року по день завершення антитерористичної операції, а тому до позивача не мають застосовуватись заходи впливу та стягненню.

Водночас суд зазначає,що Закон № 2464 не скасовував обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а лише надавав можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану.

Суд зауважує щодо недотримання відповідачем приписів Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджених наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, а саме у випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим пункту 3 розділу VI Інструкції № 449. Згідно зазначених норм, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається), зокрема, платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень (пункт 3 розділу VI Інструкції № 449).

Борг виник у період з 2018-2020 роки. Доказів формування та направлення позивачу вимог у вищезазначені періоди сторонами суду не надано.

Судом враховано, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-IX, який набув чинності 13.02.2020 року пункт 9-4 Закону № 2464 був виключений.

Суд звертає увагу сторін на приписи ст. 58 Конституції України, а тому норми Закону № 440-IX, не можуть бути застосовані до спірної вимоги, оскільки вона сформована 10.02.2020 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З оґляду на викладене, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) прийнята відповідачем необґрунтовано, із порушенням вимог чинного законодавства, яке було чинним на час формування вимоги через що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи ту обставину, що спір виник внаслідок дій суб`єкта владних повноважень, то суд вважає що сума судових витрат повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф -412302-46 від 10.02.2020 року на суму 29293,44 грн.- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управлінням ДПС у Донецькій області № Ф -412302-46 від 10.02.2020 року на суму 29293,44 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 30 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко