Справа № П/320/298/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 року справа №П/320/298/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому позивач з урахуванням уточненого адміністративного позову від 06.02.2020 (а.с.21-28) та заяви про уточнення позовних вимог від 28.05.2020 (а.с.111) просить суд:

- визнати протиправним рішення відповідача від 26.07.2019 №41;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 , 1962 р.н., пенсію як ліквідатору 3 категорії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 26.06.2017, тобто з дня, наступного після досягнення позивачем 55 років;

- подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого Київською обласною державною адміністрацією 08.12.1992, яке є чинним, не анульовано, не визнано недійсним та не скасовано у встановленому законом та/або судовому порядку.

Позивач зазначає, що після того, як позивачу виповнилось 55 років (25.06.2017), 19.07.2017 він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, надавши для цього всі необхідні документи, однак територіальний орган пенсійного фонду призначив пенсію позивачу як потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС категорії 4, із зниженням пенсійного віку на 5 років.

Також позивач зазначає, що 18.07.2019 у зв`язку із наявністю посвідчення учасника ліквідації категорії 3, що дає право на пенсію, він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.07.2019 №41 у призначенні пенсії як ліквідатору Чорнобильської катастрофи категорії 3 йому було відмовлено, оскільки в порушення абзацу 6 пункту 2.6 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, позивачем не надано документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема, довідок, які підтверджують статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України Київської області неправомірною та наголошує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Та оскільки вперше позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком 19.07.2017, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку (25.06.2017), а не призначення такоїх пенсії сталось з вини відповідача, просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 3 - з 26.06.2017.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву (а.с.57-67), в якому зазначив, що рішення від 26.07.2019 №41 про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" прийнято правомірно, оскільки відповідних доказів віднесення позивача до учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 позивач не надав.

При цьому відповідач зазначив, що надані позивачем документи про надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС носять суперечливий характер та не дозволяють дійти висновку про віднесення позивача до учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 в розумінні ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач вказав, що позивачем не було надано документи, що підтверджують статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема документи, які підтверджують період роботи у зоні відчуження, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-дений термін, з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №П/298/20. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 19.03.2020 та витребувано докази у справі від сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 повторно витребувано докази у справі від сторін, зупинено провадження в адміністративній справі №П/320/298/20 у зв`язку з необхідністю надання іншим учасникам часу для надання доказів у справі - до 28.04.2020. Призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 28.04.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 поновлено провадження у справі №П/298/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 витребувано докази у справі від відповідача, зупинено провадження в адміністративній справі №П/320/298/20 у зв`язку з необхідністю надання іншим учасникам часу для надання доказів у справі - до 28.05.2020. Призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 28.05.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 поновлено провадження у справі.

У підготовчому судовому засіданні по справі 28.05.2020 позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.06.2020.

В судове засідання 11.06.2020 сторони у справі не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

При цьому, 28.05.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог та про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з приписами частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, протокольною ухвалою суду від 11.06.2020 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 28.09.2007 (а.с. 9).

Позивач є пенсіонером, з 26.06.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком як потерпілий він наслідків аварії на ЧАЕС категорії 4 відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Пенсійним фондом України 02.08.2017 (а.с.112).

Так, відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 у період з 26.02.1976 по 23.10.1995 працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Ім.Кірова» (а.с.84-85).

Згідно з архівною довідкою Фастівської районної державної адміністрації від 07.07.2017 №06-03/190, з 03.12.1999 Колективне сільськогосподарське підприємство «Ім.Кірова» реорганізовано в сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю «Дорогинське» (а.с.86).

Зі Списку учасників наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, складеного головою колгоспу «Ім.Кірова» ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 , водія Колективного сільськогосподарського підприємства «Ім.Кірова» 31.08.1986 на підставі путівки №540505 від 31.08.1986 було направлено в с. Терехи Чорнобильського району для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для виконання роботи з перевезення переселенців та їх майна (а.с.12).

Як вбачається з шляхових листів вантажного автомобіля від 31.08.1986 №540505 та №128575, виписаних Колективним сільськогосподарським підприємством «Ім.Кірова» на ім`я позивача, водій ОСОБА_1 31.08.1986 здійснював перевезення пасажирів та їх майна з с. Терехи Чорнобильського району до с. Дорогинка Фастівського району (а.с.13, 91).

Згідно виписки з протоколу №3 засідання правління Колективного сільськогосподарського підприємства «Ім.Кірова» Фастівського району Київської області від 30.04.1992 №9 підтверджено факт участі ОСОБА_1 31.08.1986 в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме виконання роботи з перевезення жителів та їх майна із с. Терехи Чорнобильського району в с. Дорогинка Фастівського району Київської області (а.с.92, зворотній бік).

Відповідно до довідки Фастівської сільської ради народних депутатів від 15.05.1992 №83 ОСОБА_1 31.08.1986 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕСЄ, за які йому проведено оплату в подвійному розмірі. (а.с. 11).

Відповідно до довідки Фастівської сільської ради народних депутатів від 12.10.1992 №25 ОСОБА_1 за місцем основної роботи в колгоспі «Ім.Кірова» у період з 31.08.1986 по 01.09.1986 за період роботи в зоні відчуження в с. Терехи Чорнобильського району Київської області отримав додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.06.1986 №207 в сумі 16,52 крб. (а.с.90, зворотній бік).

08.12.1992 Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія № 3), серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Також, 24.09.1993 Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (категорія 4) серії НОМЕР_4 (а.с.83).

З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, надавши, зокрема, наступні документи:

- паспорт громадянина України;

- трудову книжку від 26.02.1981 №493;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 08.12.1992, видане Київською обласною державною адміністрацією;

- посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (категорія 4) серії НОМЕР_4 від 24.09.1993;

- Список учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданий головою колгоспу «Ім.Кірова»;

- довідку Фастівської сільської ради народних депутатів від 15.05.1992 №83 про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- шляхові листи вантажного автомобіля від 31.08.1986 №540505 та №128575, виписані на ім`я позивача Колективним сільськогосподарським підприємством «Ім.Кірова»;

- архівну довідку Фастівської районної державної адміністрації від 07.07.2017 №06-03/190 про те, що Колективне сільськогосподарське підприємство «Ім.Кірова» реорганізовано в сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю «Дорогинське»;

- довідку Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області від 07.07.2017 №540 про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 від 08.12.1992;

- лист-повідомлення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 22.09.2017 №05-52-2453 про те, що ОСОБА_1 було видано Київською обласною державною адміністрацією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія № 3) серії НОМЕР_1 від 08.12.1992 на підставі довідки колгоспу «Ім.Кірова» від 12.10.1992 №25 про підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження у період з 31.08.1986 по 01.09.1986, копії шляхового листа вантажного автомобіля від 31.08.1986 №540506 та витягів із протоколів засідання правління колгоспу від 30.04.1992 №9 та правління КСП «Ім.Кірова» від 23.03.1998.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача від 19.07.2017 та доданих до неї документів, позивачу з 26.06.2017 призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року категорії 4, тобто потерпілому категорії 4.

У заяві про уточнення позовних вимог від 28.05.2020 позивач вказує на те, що при зверненні 19.07.2017 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, надав відповідачу всі документи, необхідні для призначення пенсії саме як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, однак органом пенсійного фонду позивачу призначено пенсію як потерпілому від Чорнобильської катастрофи категорії 4 із зниженням пенсійного віку на 5 років. Вважає, що з вини відповідача позивачу не призначено пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 із зниженням пенсійного віку з наступного дня після досягнення пенсійного віку.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що пенсію позивачу за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 не призначено з тих причин, що з наданих позивачем документів не вбачається, що ОСОБА_1 працював у зоні відчуження хоча б один повний календарний день, оскільки відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до категорії 3 відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.12.1986 від 1 до 5 календарних днів, а надані позивачем документи носять суперечливий характер.

Також судом встановлено, що 18.07.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою (а.с.110), в якій просив призначити йому пенсію як ліквідатору аварії на ЧАЕС категорії 3, надавши наступні документи:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія № 3) серії НОМЕР_1 від 08.12.1992, видане Київською обласною державною адміністрацією;

- довідку Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області від 07.07.2017 №540 про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 від 08.12.1992;

- лист-повідомлення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 22.09.2017 №05-52-2453 про те, що ОСОБА_1 було видано Київською обласною державною адміністрацією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія № 3) серії НОМЕР_1 від 08.12.1992 на підставі довідки колгоспу «Ім.Кірова» від 12.10.1992 №25 про підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження у період з 31.08.1986 по 01.09.1986, копії шляхового листа вантажного автомобіля від 31.08.1986 №540506 та витягів із протоколів засідання правління колгоспу від 30.04.1992 №9 та правління КСП «Ім.Кірова» від 23.03.1998.

За результатами розгляду заяви від 18.07.2019, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням від 26.07.2019 №41 відмовило позивачу у призначенні такої пенсії з тих підстав, що заявником в порушення абзацу 6 пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, не були надані документи, що підтверджують статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема документів, які підтверджують періоди роботи у зоні відчуження.

При цьому, пенсійним органом зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком категорії 4 як громадянин, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986, оскільки довідок, які підтверджують статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС позивачем надано не було (а.с.14).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з абзацом 22 статті першої Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Абзацом 1 частини першої 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон №796-XII, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Згідно зі статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Перелік необхідних документів для призначення пенсії передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Порядком № 22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час видачі позивачу 08.12.1992 Київською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 3) серії НОМЕР_1 діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 (постанова втратила чинність згідно з постановою КМУ від 11.07.2018 № 551, далі - Порядок №501).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зокрема, відповідно до п. 5 Порядку № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення зеленого кольору, серія А .

Частиною першою статті 15 Закону №796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
В свою чергу, довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до пункту 10 Порядку №501 (в редакції станом на час видачі позивачу посвідчення громадянина ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 3) від 08.12.1992 серії НОМЕР_1 ) посвідчення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження;

в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням у кількості днів і населеного пункту;

г) рішення суду про встановлення факту перебування в зоні відчуження.

З наведеного випливає, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.07.2018 у справі № 751/2050/17, від 22.01.2019 у справі № 129/1535/17, що в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному Правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з обставинами справи, позивач при первинному зверненні до Фастівського об`єднаного управління ПФУ до заяви про призначення пенсії від 19.07.2017 надав документи, які підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме як учаснику ліквідації категорії 3.

Так, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.12.1992, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 3 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд наголошує, що Закон №796-XII надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 5 років учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Як було встановлено судом, відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 у період з 26.02.1976 по 23.10.1995 працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Ім.Кірова» (а.с.84-85).

Згідно з архівною довідкою Фастівської районної державної адміністрації від 07.07.2017 №06-03/190, з 03.12.1999 Колективне сільськогосподарське підприємство «Ім.Кірова» реорганізовано в сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю «Дорогинське» (а.с.86).

Зі Списку учасників наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, складеного головою колгоспу «Ім.Кірова» ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 , водія Колективного сільськогосподарського підприємства «Ім.Кірова» 31.08.1986 на підставі путівки №540505 від 31.08.1986 було направлено в с. Терехи Чорнобильського району для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для виконання роботи з перевезення переселенців та їх майна (а.с.12).

Згідно виписки з протоколу №3 засідання правління Колективного сільськогосподарського підприємства «Ім.Кірова» Фастівського району Київської області від 30.04.1992 №9 підтверджено факт участі ОСОБА_1 31.08.1986 в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме виконання роботи з перевезення жителів та їх майна із с. Терехи Чорнобильського району в с. Дорогинка Фастівського району Київської області (а.с.92, зворотній бік).

Відповідно до довідки Фастівської сільської ради народних депутатів від 15.05.1992 №83 ОСОБА_1 31.08.1986 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕСЄ, за які йому проведено оплату в подвійному розмірі. (а.с. 11).

Після досягнення 55 років (25.06.2017) позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.07.2017 про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 3.

Проте, відповідачем призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку як потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС категорії 4.

У спірному рішенні від 26.07.2019 №41 та відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що пенсію позивачу зі зниженням пенсійного віку на 5 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році не було призначено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано документів, підтверджуючих статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, а саме довідки про період роботи на території радіоактивного забруднення, виданої органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). При цьому, пенсійним органом зазначено, що відповідно до граф 24-28 шляхового листа №540506 водій ОСОБА_1 знаходився у рейсі з 8:30 години до 22:00 години 31.08.1986 (а.с. 61).

Так, відповідно до шляхових листів вантажного автомобіля від 31.08.1986 №540505 та №128575, виданих Колективним сільськогосподарським підприємством «Ім.Кірова» на ім`я позивача, водій ОСОБА_1 31.08.1986 здійснював перевезення пасажирів та їх майна з с. Терехи Чорнобильського району до с. Дорогинка Фастівського району з 8:30 години до 22:00 (а.с.13, 91).

Відповідно до довідки Фастівської сільської ради народних депутатів від 12.10.1992 №25 ОСОБА_1 за місцем основної роботи в колгоспі «Ім.Кірова» у період з 31.08.1986 по 01.09.1986 за період роботи в зоні відчуження в с. Терехи Чорнобильського району Київської області отримав додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.06.1986 №207 в сумі 16,52 крб. (а.с.90, зворотній бік).

При цьому, у довідці Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області від 07.07.2017 №540 зазначено, що позивачу видано Київською обласною державною адміністрацією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 від 08.12.1992 за поданням Фастівської райдержадміністрації (а.с.94).

Отже, відповідач наголошує, що згідно наданих документів позивач не підтвердив статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в матеріалах пенсійної справи відсутнє видане Колгоспом «Ім. Кірова» (с. Дорогинка Фастівського району Київської області) посвідчення про відрядження водія в с. Терехи Чорнобильського району Київської області з відповідними відмітками про прибуття та вибуття з кінцевих пунктів.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У судовому засіданні по справі 28.05.2020 було допитано в якості свідка позивача по справі за його згодою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від надання показань за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України (а.с. 116).

Свідок ОСОБА_1 суду пояснив, що після закінчення навчання у Новгород-Сіверському сільськогосподарському технікумі у 1980 році, у 1981 році він закінчив курси водія, на які його було направлено від колгоспу «Ім. Кірова», що знаходився у селі Дорогинка. Зазначив, що у період з 1981 року по 1995 рік він працював водієм в Колгоспі «Ім. Кірова», яке в подальшому перейменовано в КСП «Ім. Кірова». Після аварії на Чорнобильській АЕС, 31.08.1986 КСП «Ім. Кірова» направило його на автомобілі ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_5 , для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме для перевезення мешканців села Терехи Чорнобильського району та їх майна до с. Дорогинки Фастівського району.

Свідок ОСОБА_1 вказав, що 31.08.1986 з с. Дорогинки він виїхав о 08.00 год. ранку, і їхав до с. Терехи одну годину, а в с. Терехи цілий день 31.08.1986 навантажували майно людей і самих людей. Після цього разом з власниками майна виїхали до с. Дорогинки, де евакуйованим надали будинки для проживання. Свідок пояснив, що до с. Догоринки він повернувся о 21.30 - 22.00 год., після чого оформив шляховий лист. За вказану роботу він отримав додаткові гроші у розмірі 16,52 крб., які були нараховані та виплачені. В подальшому, йому видали посвідчення ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, яке було замінено 08.12.1992 на посвідчення ліквідатора категорії 3.

Свідок ОСОБА_1 вказав, що після того, як йому виповнилось 55 років 25.06.2017, він звернувся 19.07.2017 до органу Пенсійного фонду у м. Фастів із заявою про призначення пенсії, надавши всі необхідні документи, які підтверджували статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, але пенсію зі зниженням пенсійного віку йому призначили як потерпілому категорії 4. З початку призначення розмір його пенсії складав 1400,00 грн., а після перерахунку, на сьогоднішній день, розмір його пенсії складає 1638,00 грн. Вважає, що пенсію як ліквідатору категорії 3 йому не призначено з вини Пенсійного фонду, що стало підставою для звернення у подальшому із заявою від 18.07.2019 про призначення йому пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС категорії 3.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист архівного сектору Фастівської районної державної адміністрації від 11.07.2017 №06-03/189, з якого вбачається, що 03.07.2017 позивач звертався до органу міського самоврядування із заявою про надання довідки, яка містить відомості про відрядження ОСОБА_1 в зону ЧАЕС, однак архівний сектор Фастівської райдержадміністрації повідомив позивача про те, що таку довідку надати неможливо у зв`язку з тим, що в документах архівного фонду «Колгосп «Ім.Кірова» с. Дорогинка Фастівського району Київської області за 1986 рік таких документів не виявлено (а.с.87).

Також ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 від Київської обласної державної адміністрації були витребувані докази у справі, а саме посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 категорії, виданого на ім`я ОСОБА_1 , 1962 р.н., серія НОМЕР_1 від 08.12.1992 та інформацію про те, чи є дане посвідчення чинним, а також інформацію, чи видавалось позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

13.03.2020 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2020, від Київської обласної державної адміністрації надійшов лист б/н б/д разом із витребуваними судом доказами, в якому повідомлялось, що за результатами розгляду службової записки Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у листі від 06.03.2020 №535/02-06.1-35 повідомлено про те, що згідно з обліковими даними департаменту ОСОБА_1 Київською облдержадміністрацією було визначено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 від 08.12.1992 було видане Київською облдержадміністрацією ОСОБА_1 на підставі довідки колгоспу «Ім.Кірова» від 12.10.1992 №25 про підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження у період з 31.08.1986 по 01.09.1986, копії шляхового листа вантажного автомобіля від 31.08.1986 №540506 та витягів із протоколів засідання правління колгоспу від 30.04.1992 №9 та правління КСП «Ім.Кірова» від 23.03.1998, а також копії довідки-підтвердження колишнього голови Терехівської сільської ради Пашун Я.В.

Також Київська обласна державна адміністрація у вказаному листі зазначила, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_6 від 29.09.1993 було видано ОСОБА_1 . Київською облдержадміністрацією відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 за поданням Фастівської районної державної адміністрації, як такому, що постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю у с. Дорогинки Фастівського району Київської області і за станом на 01.01.1993 відпрацював у зазначеній зоні не менше чотирьох років.

Крім того, Київська обласна державна адміністрація звернула увагу на те, що вищезазначені посвідчення не визнавались виданими необґрунтовано відповідно до чинного законодавства, відповідно до ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (а.с.42-43).

До вказаного листа б/н б/д, що надійшов на адресу суду 13.03.2020, Київською обласною державною адміністрацією додано копію листа Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 06.03.2020 №535/02-06.1-35 (а.с.44).

Наведене доводить факт того, що посилання відповідача на відсутність документів, які б підтверджували статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та період роботи позивача у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є безпідставними, оскільки обставини справи та надані на їх підтвердження документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку як ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позаяк, посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Таким чином, подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження в період 1986 року. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованою.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується факт наявності у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу другого пункту 3 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, в ході розгляду справи судом підтверджено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу другого пункту 3 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки рішення територіального органу Пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії стосується прав конкретної застрахованої особи, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

Таким чином суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Київської області від 26.07.2019 №41.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київські області призначити ОСОБА_1 , 1962 р.н., пенсію відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як ліквідатору 3 категорії, починаючи з 26.06.2017, тобто з дня, наступного після досягнення позивачем 55 років, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

В силу положень частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Водночас, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має містити вичерпні підстави для такого рішення, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення та запобігання можливим подальшим діям, направленим на позбавлення статусу особи, яка має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку та неодноразовому зверненню особи до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень стосовно відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку досить жорстко обмежені в законодавчому порядку, оскільки такі рішення мають відповідати положенням чинного законодавства та можуть бути оскаржені у судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді був встановлений факт неправомірної відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, та наявність підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років саме як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 при первинному зверненні позивача із заявою про призначення пенсії від 19.07.2017, у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

При цьому суд зазначає, що при зверненні позивача до відповідача із заявою від 18.07.2019 про призначення пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, інших документів, які підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ніж були подані позивачем при первинному зверненні до Фастівського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії від 19.07.2017, не було надано.

Щодо дати призначення вказаної пенсії, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 встановлено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З матеріалів справи слідує, що заяву про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку позивач подав вперше 19.07.2017, звернувшись до Фастівського об`єднаного управління ПФУ Київської області, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку (25.06.2017).

Отже, відповідно днем призначення позивачу пенсії за віком є наступний день, що настав за днем досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи те, що позивач із заявою про призначення пенсії звернувся у строк не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка полягала у непризначенні ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 26.06.2017.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності рішення №41 від 26.07.2019 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 3 та протиправну бездіяльність Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка полягала у непризначенні ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 26.06.2017, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 3 категорії, з 26 червня 2017 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області, яке є суб`єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка полягала у непризначенні ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 26 червня 2017 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.07.2019 №41 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 3.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році з 26 червня 2017 року, з урахуванням виплачених сум.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2020.

Суддя Кушнова А.О.