Справа № 420/4696/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4696/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку ст. 287 КАС України (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №61834496.

Позов вмотивовано наступним.

27.05.2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61834496 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про звернення стягнення заборгованості.

На думку позивача, зазначена постанова є протиправною, винесеною з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.25 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Тобто, відповідач має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта.

За відсутності документальних доказів фактичного проживання на момент відкриття виконавчого провадження №61834496 боржника за адресою у м. Києві, прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження є необґрунтованим.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 04.06.2020 року відкрито провадження у справі з урахуванням особливостей, передбачених ст. 287 КАС України.

Судове засідання у справі призначено на 25.06.2020 року.

Ухвалою суду від 04.06.2020 року у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни витребувано копію матеріалів виконавчого провадження АСВП 61834496.

Ухвалою суду від 04.06.2020 року провадження у справі №420/4696/20 зупинено до отримання доказів.

10.06.2020 року ухвали від 04.06.2020 року направлені на поштові адреси:

приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» mail.alexcredit.com.ua.

Повідомленнями, що надійшли на поштову адресу , підтверджено доставлення документів відповідачу та третій особі.

18.06.2020 р. за вхід. №ЕП/9071/20 (повторно 22.06.2020 року за №23963/20) від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, надійшов відзив на адміністративний позов та копія матеріалів виконавчого провадження АСВП 61834496.

Відзив обґрунтований наступним.

Частиною 1 ст. 24 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч.ч. 3, 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни надійшов виконавчий документ - виконавчий напис №6647 від 04.04.2020, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Відповідно до ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 15.04.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61834496.

В даному випадку приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Щодо розподілу судових витрат.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правову допомогу адвокату слід саме у договорі з клієнтом визначити механізм розрахунку свого гонорару (правова позиція Верховного Суду у справі №922/1163/18, постанова від 06 березня 2019 року).

Розмір витрат позивача не підтверджено згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги.

Окрім того, на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, вбачається, що ОСОБА_2 з 28 жовтня 2010 року зареєстрований, як фізична-особа підприємець, проте, доказів того, що ОСОБА_2 є адвокатом та має право на здійснення адвокатської діяльності позивачем не надано, в Єдиному реєстрі адвокатів відомості стосовно Адвоката відсутні.

25.06.2020 року за вх. №ЕП/9582/20 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зокрема, зазначено, що приватний виконавець дійшов висновку про проживання боржника у м. Києві, про що зазначено у виконавчому написі нотаріуса. Проте, позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягувачем під час подання заяви приватному виконавцю не надано жодних документів підтверджуючих місце проживання позивача, про зазначено у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року по справі №826/7969/16.

Згідно ч.1-3 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб - порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

В судове засідання 25.06.2020 року позивач, відповідач та третя особа не з`явились.

Позивач у додаткових поясненнях просила розглядати справу без її участі.

Відповідач та третя особа до судового засідання не з`явились. Про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДІТ», (Кредитодавець) в особі директора Єгорова Вадима Петровича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та громадянкою України ОСОБА_1 , РНОКППНОМЕР_1 (Позичальник), з іншої сторони, укладено Договір про надання кредиту №2356275.

04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з громадянки України, якою є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , фактичне місце роботи невідоме, яка є Боржником за Кредитним договором 2356275 від 02 червня 2019 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДІТ», , місце знаходження: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, будинок 12А, далі іменований Стягувач.

Відповідно до Виконавчого напису від 04.04.2020 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 02.07.2019 року по 31.01.2020 року. Сума заборгованості складає 17220,67 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 18620,67 грн.

Виконавчий напис від 04.04.2020 року зареєстровано в реєстрі за №6647.

07.04.2020 року до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни представником ТОВ «АЛЕКСКРЕДІТ» подано заяву про примусове виконання рішення, з наступними вимогами: відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем за №6647 від 04.04.2020 року; накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості; у випадку встановлення доходу боржника, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

15.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61834496 з виконання виконавчого напису №6647 від 04.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем.

15.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено Постанову (ВП №61834496) про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1862,07 грн.

15.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівною винесено Постанову (ВП №61834496) про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

15.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівною винесено Постанову (ВП №61834496) про арешт майна боржника.

15.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівною винесено Постанову (ВП №61834496) про накладення арешту на грошові кошти боржника.

13.05.2020 року 15.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівною винесено Постанову (ВП №61834496) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

28.05.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Дорошкевич В.Л. з заявою про надання документів, а саме, постанови про арешт коштів боржника ВП 61834496.

11.06.2020 року за №48749 приватним нотаріусом Дорошкевич І.О. надано відповідь на заяву позивачки.

Постанова від 15.04.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №61834496 направлена на наступні адреси боржника ОСОБА_1 :

АДРЕСА_2 , рекомендованим повідомленням за трек-номером 594 ;

АДРЕСА_3 , рекомендованим повідомленням за трек-номером 531.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що "критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття".

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Підставами юридичного спору в даній справі стало винесення постанови про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження № 61834496.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII.

Згідно статті 1 цього Закону, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ч. 1 ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Міністерство юстиції України формує та забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України.

У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості, зокрема про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

У відповідності з ч. 1, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовані питання щодо місця виконання рішення.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Вирішуючи питання щодо відповідності дій відповідача під час відкриття виконавчого провадження № 61834496 з примусового виконання виконавчого напису №6647, виданого 04.04.2020 року приватним виконавцем Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., вимогам вищенаведених законодавчих норм, судом встановлено наступне.

Згідно даних Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна діє на підставі посвідчення №0365, виданого 10.06.2019 року, в межах виконавчого округу міста Києва.

Відповідно до даних паспорту громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , виданого 11.09.2009 року, місцем народження позивачки є Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Руськоіванівка,.

Відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджені довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Руськоіванівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у справі №804/6996/17 від 08 квітня 2020 року, у справі №580/3311/19 від 30 квітня 2020 року.

Стягувачем ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відповідачу - приватному виконавцю Дорошкевич В.Л. для примусового виконання, зазначено адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_2 та адресу проживання боржника: АДРЕСА_3 .

Однак, у адміністративному позові та додаткових поясненнях, позивачка стверджує що ніколи не проживала за адресою в м. Києві. Натомість, матеріали справи містять письмові докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Доказів зворотного відповідачем до суду не надано.

Відтак, за вказаних обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Щодо протиправності дій відповідача при відкритті виконавчого провадження, суд зазначає.

Частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ч.3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що виконавець під час вчинення виконавчих дій повинен вжити заходів щодо неупередженості, ефективності, своєчасності.

При цьому, положення Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють обов`язку виконавця перевіряти відомості про місце проживання/перебування боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дій, які б суперечили Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем не вчинено.

Крім цього, суд вважає помилковим посилання позивача на постанову Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №826/7996/16 з огляду на наступне.

«Також Верховний суд погоджується з висновками судів, що при поданні стягувачем вказаної заяви останнім не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували перебування вказаного транспортного засобу станом на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2016 за вих. №182 за вказаною адресою».

На відміну від обставин справи №826/7996/16, в даній справі стягувачем зазначено адреси боржника та надано документи, які це підтверджують.

А тому, вказана позивачем справа не є релевантною до спірних правовідносин даної справи.

З урахуванням викладено, суд доходить висновку про відсутність протиправності в діях відповідача при відкритті виконавчого провадження.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , є фізичною особою-підприємцем (дата взяття на облік 29.10.2010) , який здійснює наступні види діяльності (за КВЕД): 69.10 Діяльність у сфері права (основний), 70.21 Діяльність у сфері зв`язків з громадськістю, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

27.05.2020 року між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець), з однієї сторони та ОСОБА_1 (Замовник), з іншої сторони, укладено Договір №27/05 про надання юридичних послуг.

Відповідно до ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Суд критично ставиться до твердження відповідача стосовно того, що ОСОБА_2 , який не є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», має право на стягнення витрат, понесених позивачем на оплату послуг позивача.

Згідно до п.1.1 Договору №27/05, Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з підготовки процесуальних документів до Одеського окружного адміністративного суду щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №61834496.

Тобто, Договором передбачено лише надання послуг з підготовки процесуальних документів, без участі у судових засіданнях.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження наданих послуг ОСОБА_2 , позивачем надано до суду:

Договір про надання юридичних послуг №27/05 від 27.05.2020 року;

Акт приймання-передачі надання послуг №1 до Договору про надання юридичних послуг №27/05 від 27.05.2020 року, за яким вартість послуг Виконавця складає 5000 (п`ять тисяч) грн.;

Прибутковий касовий ордер №66 від 28.05.2020 року.

Копію диплома спеціаліста ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 від 30.06.2003 року

При вирішенні зазначеного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену в додатковій постанові від 19.06.2020 року у справі №826/24815/15:

«В контексті наведеного Верховний Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В даному випадку відповідачем як суб`єктом владних повноважень клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не заявлялось. Та само суду не було надано жодних доказів та не наведено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт. В свою чергу, як було зазначено вище, за відсутності ініціативи з боку іншої сторони суд не має права встановлювати такі обставини самостійно».

Відповідачем у справі №420/4696/20 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надавалось.

Проте, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

У п.4.2 Договору №27/05 зазначено, що у випадку досягнення позитивного результату при розгляді справи (визнання договору недійсним, визнання договору неукладеним, визнання договору нікчемним) Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю винагороду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Відповідно п. 4.3 Договору №27/05 у випадку не досягнення позитивного результату при розгляді справи (визнання договору недійсним, визнання договору неукладеним, визнання договору нікчемним) Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю винагороду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

При розгляді справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, відтак, співмірною сумою, що підлягає стягненню буде 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень), з урахуванням викладених обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплата судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст.2, 5, 6, 7, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 287, 295 ,297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61834496.

У задоволенні вимоги про визнання протиправною постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61834496 - відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією №72363 від 27.06.2020 року у сумі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суму судових суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500, 00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, адреса: 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4-а, оф. 71-а, телефон: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», , адреса: 49044, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12-а

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.