Справа № 807/997/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 807/997/16 пров. № 857/12887/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Макарика В.Я.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача Ковача В.С.,

представник відповідача Благої О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Скраль Т.В.; складене у повному обсязі 21 жовтня 2019 року) в адміністративній справі №807/997/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняте Ужгородською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі Ужгородська ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області; яке в ході розгляду справи було замінене на правонаступника - Головне управління ДФС у Закарпатській області; далі - ГУ ДФС у Закарпатській області) податкове повідомлення-рішення за № від 18 березня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що це податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, з огляду на те, що позивач не отримав додаткове благо у виді суми боргу, анульованого (прощеного) ПAT «УкрСиббанк» за кредитними договорами: № 0 від 29.11.2006, № 1 від 28.05.2010, № 0 та № 0 від 26.07.2011, № 0 від 29.11.2007, № 1 від 28.05.2010, оскільки ним сплачено банку значно більшу суму грошей, ніж була отримана як кредит. Тобто, фактично у нього не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року, позов було задоволено.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року, за наслідками розгляду касаційної скарги Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 807/997/16 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року було відкрито провадження в цій адміністративній справі, а ухвалою цього ж суду від 05 лютого 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Разом із тим, 05 лютого 2019 року позивач надав додаткові (нові) обставини позову, в яких вказує, що позапланова документальна перевірка позивача була проведена податковим органом неправомірно, за відсутності підстав, які визначені підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (тут і далі - ПК України; в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), для проведення такої.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесене за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви, зокрема зазначає, що він не отримав додаткове благо у виді суми боргу, анульованого (прощеного) ПAT «УкрСиббанк», оскільки ним сплачено банку значно більшу суму грошей, ніж та, яка була отримана ним як кредит, внаслідок курсової різниці. Також, при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за її результатами, податковим органом допущено порушення норм ПК України.

ГУ ДФС у Закарпатській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому з покликанням на норми ПК України, постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 (адміністративне провадження № К/800/62063/14) та від 01.06.2016 (адміністративне провадження № К/800/42518/15) та допущені позивачем порушення вказало, що податковий орган у спірних правовідносинах діяв правомірно, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно матеріалів справи, 29 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання кредиту № 0, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» зобов`язаний надати, а ОСОБА_1 - прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит в іноземній валюті в сумі 217 000 швейцарських франків та сплатити проценти комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 908 051,25 грн за курсом Національного банку України на день укладення Договору.

Надання кредиту здійснюється у термін з 29.11.2006 по 29.11.2017 (т. 1 а.с. 12 - 18).

29 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» зобов`язаний надати кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 120 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 606 000,00 грн за курсом Національного банку України на день укладення Договору, а ОСОБА_1 - прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь якому випадку не пізніше 01 грудня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (т. 1 а.с. 19 - 24).

12 березня 2013 року ОСОБА_1 здійснив погашення кредитної заборгованості у сумі 310 000,00 грн відповідно до квитанції № 79 та у сумі 790 000 грн відповідно до квитанції № 78 (т. 1 а.с. 25).

30 квітня 2014 р. ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, у якій загальний річний оподаткований дохід вказаний у розмірі 158 692,24 грн, з якого: 38 993,24 грн - заробітна плата та 119 699,00 грн - інші доходи (т.1 а.с.179-182).

16 жовтня 2015 року Спеціалізована ДПІ з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС) на запит ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області про проведення зустрічної звірки повідомила, що в ході проведення перевірки підтверджено достовірність даних про суму виплаченого (нарахованого) банком доходу фізичній особі ОСОБА_1 , що відображено у податковому розрахунку сум доходу, нараховано (сплачено) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) за І квартал 2013 року за ознакою доходу « 126» у сумі 1 865 905,86 грн. Цей дохід нарахований у вигляді суми боргу, анульованого кредитом за його самостійним рішенням, а саме:

- за договорами № 0 від 29.11.2006, № 1 від 28.05.2010, №0 від 26.07.2011- повідомлення № 31-4-22-06/24 від 12.03.2013 у сумі анульованого боргу 1 371 139,14 грн (в т.ч. основної суми боргу 1 371 139,14 грн та штрафних санкцій 0,00 грн).

- за договорами № 0 від 29.11.2007, № 1 від 28.05.2010, №0 від 26.07.2011 повідомлення № 31-4-22-06/25 від 12.03.2013 у сумі анульованого боргу 494 766,72 грн та штрафних санкцій 0,00 грн (т. 1 а.с. 165).

12 січня 2016 року, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 79.2 статті 79 ПК України, начальник ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області виніс наказ за № 17 про проведення документальної невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року (т. 2 а.с. 85).

27 січня 2016 року заступник начальника ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області надіслав на адресу позивача запит про надання інформації та документального підтвердження щодо доходів, які включено до загального річного оподаткованого доходу та відображено в р. 01.07 «інші доходи» Декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та відомості про нараховану та виплачену заробітну плату за 2013 р. (помісячно). Також просив надати: підтверджуючі документи щодо отриманих доходів від надання майна в лізинг, оренду або суборенду, які відображені в відомостях з цетральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів за ознакою доходу 106 та страхові виплати за ознакою доходу 151 за 2013 рік; всі наявні документи про отримання протягом 2013 року доходу, у вигляді додаткового блага від АТ «Укрсиббанк» в сумі 1 865 905,86 грн (т. 1 а.с. 167).

За результатами документальної позапланової перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 складено акт № 101/07-01-17-01/ (далі - Акт перевірки).

За висновками Акта перевірки позивачем порушено приписи підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України, в результаті чого йому донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб за перевірений період у сумі 296 799,60 грн (т. 1 а.с. 28 - 34).

На підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень 18 березня 2016 року ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області прийняло податкове повідомлення-рішення за № , яким збільшило ОСОБА_1 грошове зобов?язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 370 999,50 грн, з яких: податкове зобов`язання - 296 799,60 грн та штрафні (фінансові) санкції - 74 199,90 грн (т.1 а.с.27).

Не погоджуючись із ци податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що наявні у справі докази вказують на те, що позивач отримав додаткове благо у виді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, а тому відсутні підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2016.

Крім того, суд не взяв до уваги аргументи позивача з приводу процесуальних порушень контролюючого органу щодо проведення перевірки.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Положеннями пункту 79.2 статті 79 ПК України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як встановлено судом, відповідач надав докази, які підтверджують наявність правових підстав для проведення у межах спірних правовідносин документальної позапланової перевірки, а саме: запит від 22.09.2015 № 1120/7/07-01-17-01 (т. 1 а.с. 166) та відповідь на цей запит від 16.10.2015 за № 3623/7/28-09-43-16, в якому зазначено, що СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС було проведено виїзну планову перевірку ПАТ «УкрСиббанк» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. У ході проведення перевірки підтверджено достовірність даних про суму виплаченого (нарахованого) банком доходу фізичній особі ОСОБА_1 , що відображено у податковому розрахунку сум доходу, нараховано (сплачено) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 1 квартал 2013 року за ознакою доходу «126» у сумі 1 865 905,86 грн.

Цей дохід нарахований у виді суми боргу, анульованого кредитом за його самостійним рішенням, а саме: за договорами № 0 від 29.11.2006, №1 від 28.05.2010, № 0 від 26.07.2011 - повідомлення № 31-4-22-06/24 від 12.03.2013 у сумі анульованого боргу 1 371 139,14 грн, в т.ч.: 1 371 139,14 грн основної суми боргу та 0,00 грн - штрафних санкцій; за договорами № 0 від 29.11.2007, № 1 від 28.05.2010, № 0 від 26.07.2011 повідомлення № 31-4-22-06/25 від 12.03.2013 у сумі анульованого боргу 494 766,72 грн та штрафних санкцій 0,00 грн (т. 1 а.с. 165).

Також, платник податків - фізична особа ОСОБА_1 повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки повідомленням від 12.01.2016, яке разом з копією наказу від 12.01.2016 № 17 направлено платнику податків на податкову адресу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення; цей факт не оскаржувався позивачем та його представником під час судового засідання.

Тобто, перевірку проведено з відома платника податків ОСОБА_1 , з урахуванням інформації, наявної в ДПІ у м. Ужгород ГУ ДФС у Закарпатській області та відповідно до статтей 20, 79 ПК України.

Таким чином, податковий орган вчинив дії щодо проведення перевірки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому доводи позивача про незаконність проведення вказаної перевірки є безпідставними.

Щодо доводів представника позивача, що для здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки за статтею 78 пунктом 78.1 підпунктом 78.1.1 ПК України необхідне обов`язкове дотримання ряду умов: отримана інформація повинна містити дані про порушення, у цьому випадку, позивачем валютного чи іншого законодавства, і такі правовідносини не повинні регулюватися ПК України, що вказує на порушення контролюючого органу, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що доводи позивача щодо застосування статті 78 пункту 78.1 підпункту 78.1.1 ПК України були ним викладені у додаткових (нових) обставинах позову, які він подав до суду 05.02.2019, проте вони по своїй суті є фактично новими підставами позову.

Відповідно до статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги вищезазначені доводами сторони позивача, оскільки ними не обґрунтовувався адміністративний позов і вони викладені позивачем вже після направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, при тому, що зміна фактичних обставин справи не відбулася.

Щодо правильності визначення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням сум податкових зобов?язань колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає таке.

Відповідно до підпунктів 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

За приписами абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно із підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній у березні 2013 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

А відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, ПАТ «УкрСиббанк» 12.03.2013 списав позивачу:

- 1 371 139,14 грн основної суми боргу - за договорами № 0 від 29.11.2006, №1 від 28.05.2010, № 0 від 26.07.2011;

- 494 766,72 грн основної суми боргу - за договорами за договорам № 0 від 29.11.2007, № 1 від 28.05.2010, № 0 від 26.07.2011,

про що позивача особисто повідомлено листами від від 12.03.2013 за №№ 31-4-22-06/25 та 31-4-22-06/24.

За встановлених і підтверджених у цій справі обставин анулювання (прощення) кредитором суми заборгованості за кредитом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2013 рік.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання та розрахунки позивача щодо відсутності у нього доходу в зв?язку з перевищенням сум проплат за кредитом над сумами отриманого, внаслідок списання частини кредитної заборгованості, доходу через збільшення курсових різниць, оскільки позивачем не було враховано умов, які визначені кредитними договорами, та приписів законодавства.

Так, частиною другою статті 533 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

А відповідно до приписів частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, позивач погодився із визначенням суми кредиту, а відтак і заборгованості в іноземній валюті. Він також усвідомлював можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів, про що прямо зазначено у договорі.

Також, необхідно зауважити, що ці питання є цивільно-правовими, стосуються лише Банку та позивача і жодним чином не стосуються предмета судового розгляду у цій справі.

Крім того, визначальною ознакою доходу платника податку, як об?єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Отже, сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Таким чином, при списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов?язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 807/997/16 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. Я. Макарик
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 26 червня 2020 року.