Справа № 296/5028/16-а
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5028/16-а
УХВАЛА

"05" червня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі судді Адамовича О.Й., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено клопотання від 20.05.2016 року про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача, як співвідповідача по справі військову частину НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та 124 центр продовольства, а також не вирішено питання про повернення ОСОБА_1 грошових коштів помилково сплачених, а саме державного мита в сумі 525 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Також в заяві просить розяснити порядок оскарження рішення суду.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Що стосується вимоги позивача щодо вирішення клопотання від 20.05.2016 року про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача, як співвідповідача, слід зазначити наступне.

Так, 28.05.2016 ОСОБА_1 подав через канцелярію суду клопотання в якому просив його клопотання, яке подане 20.05.2020, про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача, як співвідповідача по справі вважати як не подане (а.с. 233).

Крім того суд зауважує, що дане питання є процесуальним та вирішується до ухвалення рішення при розгляді справи. Після ухвалення рішення, питання залучення співвідповідача (заміна належного відповідача) не може бути вирішено. Про те, що вказане клопотання позивача не було вирішено судом може бути вказано при апеляційному оскарженні.

Що стосується вимоги позивача про повернення державного мита в сумі 525 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом до Міністерства Оборони України про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення сплачено судовий збір у сумі 525,00 грн., на підтвердження чого ним було долучено до позовної заяви квитанцію № 320570 (#320570) від 16.09.2009.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 27.02.2018 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення відмовлено.

Згідно п. 5 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» (ЦПК України в редакції чинній на момент звернення позивача ОСОБА_1 з позовом в 2009 році) вказується, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

Отже, порядок сплати, розмір та порядок повернення судового збору (державного мита) регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року.

Так, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (2009 рік) від сплати державного мита звільняються громадяни, віднесені до першої та другої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.38).

Таким чином ОСОБА_1 є особою звільненою від сплати державного мита відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (2009 рік).

На сьогоднішній день питання повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, сплачена позивачем ОСОБА_1 сума судового збору в розмірі 525,00 грн. підлягає поверненню повністю.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., у зв`язку з чим суд позбавлений можливості вирішити дане питання.

Щодо питання про виправлення описки або роз`яснення порядку оскарження постанови від 27.02.2018 року слід зазначити наступне.

Так, під час винесення постанови судом не було допущено жодної помилки, яку слід було виправити, тому суд не вбачає підстав для виправлення описки в судовому рішенні.

Разом з тим, суд роз`яснює, що постанова може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

При цьому вбачається, що позивач скористався правом на оскарження.

Таким чином, дослідивши вказані матеріали, суд вважає, що підстав для ухвалення додаткового рішення немає, оскільки всі позовні вимоги позивача судом було розглянуто і рішення по них прийнято, а клопотання від 20.05.2020 було відкликане позивачем. Тому в ухваленні додаткового рішення позивачу належить відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Частиною п`ятою передбачено, що додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 252, 256, 293, 295, 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №296/5028/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення відмовити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 525 грн., сплачений відповідно до квитанції №320570 (#320570).

Роз`яснює, що постанова може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. Й. Адамович