Справа № 805/1819/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

23 червня 2020 р. Справа №805/1819/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Подибайло В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Донецького окружного адміністративного суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області в особі Дрозда Сергія Вікторовича про визнання дій відповідача протиправним та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся з позовом до Першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Дрозда Сергія Вікторовича, в якому просив суд: - визнати протиправним дії відповідача; - скасувати постанову відповідача від 13 лютого 2018 року, згідно якої позивачу на підставі абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 186150 гривень; - закрити справу про накладення штрафу.

Рішенням від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою суду апеляційної інстанції від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення ДОАС від 24 липня 2018 року - залишено без змін.

03 березня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ОСОБА_1 подав до Донецького окружного адміністративного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 24 липня 2018 року, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами зазначене рішення у зв`язку з тим, що постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 823 було затверджено новий «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» відповідно до п.п.28-29 якого, у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності не вживаються. Позивач зазначає, що даними нормами чинного Порядку № 823 вже не передбачено притягнення до відповідальності об`єкта відвідування за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці.

Позивач зазначає, що ч.3 ст.3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. На дату розгляду справи № 805/1819/18 у суді першої і апеляційної інстанцій ОСОБА_1 був фізичною особою підприємцем, а на теперішній час ОСОБА_1 вже не є фізичною особою підприємцем, тому, вважає, щодо нього, як до фізичної особи повинна застосовуватись частина перша статі 58 Конституції України.

Саме ч. 3 ст. 3 КАС України, Верховний Суд мотивував Ухвалу від 08 лютого 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача, оскільки на дату вчинення процесуальної дії: вирішення питання про відкриття касацій ного провадження розмір штрафу 186 150 грн. вже був менш ніж 100 прожиткових мінімумів для працездатної особи (з 01.01.2019 прожитковий мінімум працездатної особи 1921 грн.) - 100*1921=192100 грн. і відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справа №805/1819/18 стала спра вою незначної складності, хоча на дату подання позовної заяви та апеляційної скарги штраф у розмірі 186 150 грн. був більше 100 прожиткового мінімуму працездатної особи (з січня 2018 р. - 1782 грн., з липня 2018 р. - 1841 грн.) і справа не відносилась до справи незначної складності.

Враховуючи, що на даний час у разі виконання припису в установлений у ньому строк за ходи до притягнення «об`єкта відвідування» до відповідальності за недодержання мінімальних га рантій в оплаті праці не вживаються та враховуючи факт добровільного і повного виконання у встановлений строк вимог припису № 05-09-3339/0002/0003 від 22 січня 2018 року, відсу тність негативних наслідків, та приймаючи до уваги ст.58 Конституції України, як норму прямої дії позивач, як фізична особа, вважає що він має право звернутися до суду про перегляд судо вого рішення по справі № 805/1819/18-а за нововиявленими обставинами на підставі ч.3 ст.361 КАС України.

Позивач вважає, що він не повинен притягатися до такої суворої відповідальності, а тому оскаржувана Постанова ГУ Держпраці в Донецькій області про накладення штрафу у сумі 186 150 грн., розмір якого є непропорційним і неспівмірним (що не відповідає кри терію «справедливості» та завданню адміністративного судочинства, тобто є порушенням п.8 ч.1ст.2 КАСУ) із розміром виявлених порушень (964,49 грн.), підлягає скасуванню.

Посилаючись на частину 3 ст.361 КАС України, відповідно до якої: "Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи", позивач просить суд:

відкрити провадження про перегляд Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі № 805/1819/18-а за нововиявленими обставинами;

переглянути на підставі ново виявлених обставин рішення від 24 липня 2018 року по справі № 805/1819/18-а та скасувати постанову ГУ Держпраці в Донецькій області про накладення на позивача штрафу у розмірі 186 150 грн.

Відповідачем надано відзив на заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення ДОАС від 24 липня 2018 року, в якому просить суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки вказані позивачем обставина не є нововиявленою в розумінні КАС України. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи не є підставою для її перегляду.

Вивчивши заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення ДОАС від 24 липня 2018 року та додані до неї матеріали, суд вважає, що підстави для задоволення заяви позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1,2 частини п`ятої ст.361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень суддів апеляційної і касаційної інстанції з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або ухвалено нове судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

За положеннями ч.ч. 3-5 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Отже, відповідно до частини першої статті 361 КАС України за нововиявленими обставинами може бути переглянуто судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили. Такий перегляд є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Виходячи зі змісту закону, необхідно враховувати, що частина 3 статті 361 КАС України сама по собі не є підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, оскільки перелік підстав чітко визначенийчастиною 2 цієї же статті.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами справи щодо визнання дій відповідача протиправним та скасування постанови про накладення штрафу, положення Постанови КМУ від 26 квітня 2017 року № 295 були чинними, а тому відсутні підстави для перегляду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення.

Отже істотні для справи обставини - це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

Також суд зазначає, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії", №. 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, п.52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, п. 61).

Верховний Суд в своїй постанові від 20 липня 2019 року у справі №855/268/19 зазначив, що не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Заяву позивач обґрунтовує наявністю обставин, визначених ч.3 ст.361 КАС України, а саме: скасування нормативно-правового акту, що діяв під час розгляду справи, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність фізичної особи.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю № 295 визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) та не встановлював відповідальність особи за порушення норм Кодексу законів про працю України.

Тому скасування постанови Кабміну України від 26.04.2017 № 295, якою затверджений даний Порядок, не підпадає під обставини для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, що передбачені ч. 3 ст.361 КАС України.

Вказана позивачем обставина не є нововиявленою в розумінні КАС України. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи не є підставою для її перегляду.

Щодо позиції позивача про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При розгляді справ про накладення штрафних санкцій відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України необхідно враховувати прийняте Конституційним Судом України рішення у справі № 1-7/99 від 09.02.1999 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України.

Відповідно до вказаного рішення: «в Конституції України стаття 58 міститься у розділі II «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина», в якому закріплені конституційні права, свободи і обов`язки насамперед людини і громадянина та їх гарантії. Про це свідчить як назва цього розділу, так і системний аналіз змісту його статей та частини другої статті 3 Конституції України».

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише людини і громадянина (фізичної особи) і не поширюється на юридичних осіб.

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

На час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи позивач був фізичною особою підприємцем.

У зв`язку з цим, притягнення до відповідальності за порушення законодавства про працю має здійснюватися відповідно до редакції статті 265 КЗпП України, яка діяла на день виявлення порушення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 22 травня 2015 року №7 в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

У зв`язку з викладеним, суд не приймає довід позивача, що суд повинен застосувати ч.3 ст.3 КАС України, за аналогією, якою було мотивовано Верховним Судом ухвалу від 08 лютого 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача, оскільки на дату вчинення процесуальної дії: вирішення питання про відкриття касацій ного провадження розмір штрафу 186 150 грн. вже був менш ніж 100 прожиткових мінімумів для працездатної особи (з 01.01.2019 прожитковий мінімум працездатної особи 1921 грн.) - 100*1921=192100 грн. і відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справа №805/1819/18 стала спра вою незначної складності, хоча на дату подання позовної заяви та апеляційної скарги штраф у розмірі 186 150 грн. був більше 100 прожиткового мінімуму працездатної особи (з січня 2018 р. - 1782 грн., з липня 2018 р. - 1841 грн.) і справа не відносилась до справи незначної складності.

Таким чином, дослідивши матеріали адміністративної справи та заяви, суд доходить висновку про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами, що не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а тому заявлені вимоги в заяві є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Положеннями частини першої, другої статті 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

З огляду на викладене, на підставі аналізу доводів заяви в сукупності з обставинами справи, відображеними у судовому рішенні, щодо якого ставиться питання про перегляд за нововиявленими обставинами, суд доходить висновку, що обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими у розумінні чинного адміністративного законодавства, а тому у даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 14, 77, 248, 256, 361, 368, 369 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по адміністративній справі №805/1819/18-а - відмовити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області в особі Дрозда Сергія Вікторовича про визнання протиправними дії відповідача; скасування постанови відповідача від 13 лютого 2018 року, згідно якої позивачу на підставі абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 186150 гривень; закриття справи про накладення штрафу, - залишити в силі.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 23 червня 2020 року. Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 30 червня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно з Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя І.В. Шинкарьова