Справа № 640/1868/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Київ № 640/1868/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомДержавного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України
до Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (далі також - позивач, ДП «Готель «Козацький») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.10.2018 № та №.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на відсутність у контролюючого органу правових підстав для проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати платником грошових зобов`язань з податку на додану вартість до бюджетів, як такої, що була проведена поза межами предмету, визначеного пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України для камеральних перевірок. У взємозв?язку з цим позивач вважає результати такої камеральної перевірки - акт від 31.08.2018 №15872/26-15-12-13-20/14303572 та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення від 02.10.2018 № та № незаконними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/1868/19 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовував тим, що ГУ ДФС у м. Києві була проведена камеральна перевірка ДП «Готель «Козацький» щодо дотримання ним вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої встановлено порушення позивачем законодавчо визначених граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з названого податку. Такі висновки контролюючим органом сформовано на підставі даних інтегрованої картки платника податку. Результати такої камеральної перевірки оформлені актом перевірки від 31.08.2018 №15872/26-15-12-13-20/14303572. Враховуючи наведене та відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України ГУ ДФС у м. Києві винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Водночас витребувані ухвалою суду від 11.02.2019 документи (а саме засвідчені витяги з інтегрованої картки платника податку додану вартість - ДП «Готель «Козацький» за 2017 - 2018 роки) відповідач з невідомих причин до суду не подав.

Представник позивача подав до канцелярії суду відповідь на відзив (вх. №03-14/25695/19 від 11.03.2019) з документальним підтвердженням, де навів додаткові доводи в обгрунтування заявлених позовних вимог. Зокрема, представник позивача зазначив, що ДП «Готель «Козацький» не допущено порушень строків сплати самостійно визначених податкових зобов?язань з податку на додану вартість. У контексті з цим позивач посилався на обставини подання Державним підприємством до контролюючого органу податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди листопад 2016 року (подана 19.12.2016), грудень 2016 року (подана 19.01.2017), за жовтень 2017 року (подана 17.11.2017), за листопад 2017 року (подана 18.12.2017), за грудень 2017 року (подана 19.01.2018), за січень 2018 року (подана 19.02.2018), за лютий 2018 року (подана 19.03.2018), за березень 2018 року (подана 19.04.2018), за квітень 2018 року (подана 18.05.2018), за травень 2018 року (подана 19.06.2018), за червень 2018 року (подана 20.07.2018), де позивачем задекларовані до сплати суми податкових зобов?язань. Такі суми податкових зобов?язань ДП «Готель «Козацький» сплатило своєчасно та у повному обсязі. Проте з огляду на вчинені контролюючим органом неправомірні дії щодо відмови у прийнятті вказаної податкової звітності, а також у зв?язку із зарахуванням сплачених державним підприємством сум коштів в оплату податку на погашення грошових зобов?язань згідно податкових повідомлень-рішень від 06.12.2016 № і № (такі податкові повідомлення-рішення були визнані у судовому порядку протиправними та скасовані відповідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 у справі №826/20202/16) відповідач необґрунтовано та безпідставно визначив позивачу спірні суми штрафів.

На підтвердження наведених у відповіді на відзив обставин та доводів представник позивача подав до суду: роздруківки електронних копій податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди листопад-грудень 2016 року та січень-червень 2018 року, разом з квитанціями №2 про реєстрацію та прийняття такої податкової звітності; роздруківки електронних копій податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди жовтень-грудень 2017 року, разом з квитанціями про не прийняття таких декларація та датованих пізніше від перших квитанцій №2 про реєстрацію та прийняття вказаної податкової звітності; квитанцій банку, датовані періодами грудень 2016 року - січень 2017 року, лютий - липень 2018 року, з відомостями про прийом від ДП «Готель «Козацький» сум коштів в оплату податку на додану вартість за звітні періоди листопад-грудень 2016 року та січень-червень 2018 року; квитанцій банку, датовані періодами листопад-грудень 2017 року, січень 2018 року, з відомостями про прийом від ДП «Готель «Козацький» сум коштів в оплату податку на додану вартість за звітні періоди жовтень-грудень 2017 року; копію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 у справі №826/20202/16 за позовом ДП «Готель «Козацький» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.2.2016 №007231206 і №: тексти судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2018 у справі №826/12020/17 за позовом ДП «Готель «Козацький» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов?язання вчинити дії, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі №826/3233/17 за позовом ДП «Готель «Козацький» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов?язання вчинити певні дії, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018 у справі №826/5871/17 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрицької Альони Павлівни про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії; копію позовної заяви ДП «Готель «Козацький» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправною відмови ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняти певну податкову звітність Державного підприємства, в т.ч. податкові декларації з ПДВ за звітні періоди березень-грудень 2017 року, а також копії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2016 про відкриття провадження у справі №640/2514/19 за вказаним позовом.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне

31.08.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка, предметом якої було питання дотримання ДП «Готель «Козацький» податкового законодавства в частині своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість. За результатами такої перевірки був складений акт №15872/26-15-12-13-20/14303574 від 31.08.2018.

В ході проведення такої перевірки перевіряючим встановлено порушення державним підприємством граничного строку сплати сум узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме:

- граничний термін (30.12.2016) сплати податку у сумі 210 204,50 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.12.2016, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 26.01.2018);

- граничний термін (30.01.2017) сплати податку у сумі 164 957,50 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.01.2017, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 29.01.2018);

- граничний термін (30.01.2017) сплати податку у сумі 128 140,50 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.01.2017, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 26.01.2018);

- граничний термін (25.01.2018) сплати податку у сумі 168 394,75 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 25.01.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 23.04.2018);

- граничний термін (25.01.2018) сплати податку у сумі 169 950,25 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 25.01.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 26.03.2018);

- граничний термін (28.01.2018) сплати податку у сумі 13 226,75 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 28.01.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 26.03.2018);

- граничний термін (28.01.2018) сплати податку у сумі 201 713 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 28.01.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 26.02.2018);

- граничний термін (02.03.2018) сплати податку у сумах 106 646,75 грн. та 95 066,25 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.02.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 24.05.2018, 23.04.2018);

- граничний термін (30.03.2018) сплати податку у сумі 183 177 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.03.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 24.05.2018);

- граничний термін (30.04.2018) сплати податку у сумі 247 589,75 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 18.04.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 25.06.2018);

- граничний термін (30.05.2018) сплати податку у сумах 30 875,75 грн., 26 660 грн. та 14 159,30 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 18.05.2018, - на строк більше/до 30 календарних днів (сплачено 25.07.2018, 23.07.2018 і 25.06.2018);

- граничний термін (30.06.2018) сплати податку у сумах 92 624,75 грн. та 100 000 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.06.2018, - на строк більше 30 календарних днів (сплачено 27.08.2018 і 20.08.2018);

- граничний термін (28.01.2018) сплати податку у сумі 34 680,30 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 28.01.2018, - на строк до 30 календарних днів (сплачено 07.02.2018);

- граничний термін (28.01.2018) сплати податку у сумах 15 629,70 грн., 5 249 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 28.01.2018, - на строк до 30 календарних днів (сплачено 07.02.2018, 06.02.2018);

- граничний термін (30.04.2018) сплати податку у сумі 15 871,30 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 18.04.2018, - на строк до 30 календарних днів (сплачено 24.05.2018);

- граничний термін (30.06.2018) сплати податку у сумах 50 000 грн. та 19 124,30 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 19.06.2018, - на строк до 30 календарних днів (сплачено 26.07.2018 і 25.07.2018);

- граничний термін (30.07.2018) сплати податку у сумі 260 660 грн., нарахованого на підставі податкової декларації реєстр. № від 20.07.2018, - на строк до 30 календарних днів (сплачено 27.08.2018).

Як зазначено у тексті цього акта перевірки (стор. 1 такого акта), в ході проведення камеральної перевірки перевіряючим були використані бази даних ДФС України, ІС «Податковий блок».

02.10.2018 на підставі цього акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняло оспорювані у справі податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати сум грошового зобов`язання по податку на додану вартість, всього у загальному розмірі 1 971 514,50 грн. на строки більше 30 календарних днів, визначили позивачу до сплати штраф у сумі 394 302,90 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань);

- за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати сум грошового зобов`язання по податку на додану вартість, всього у загальному розмірі 617 086,90 грн. на до 30 календарних днів, визначили позивачу до сплати штраф у сумі 61 708,69 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань).

Відповідно до рішенням Державної фіскальної служби України від 14.12.2018 №40547/6/99-99-11-06-01-25 вказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга платника податку (позивача) - без задоволення.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 02.10.2018 протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно норм ст.36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень норм ст. 203 цього Кодексу, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Крім того, у силу приписів норм п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У свою чергу, в абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

У випадку несплати платником податків у встановлені суми узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), така в розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України набуває статусу податкового боргу.

У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, в розумінні п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з абз. 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з текстів акта перевірки та розрахунків штрафних санкцій до оспорюваних податкових повідомлень-рішень, ДП «Готель «Козацький» несвоєчасно погасило (сплатило) задекларовані ним у поданій податковій звітності з податку на додану вартість (період подання з 19.12.2016 по 20.07.2018) суми грошових зобов?язань.

Разом з тим, у тексті свого позову позивач категорично заперечував проти обставини несвоєчасної сплати ним задекларованих сум податків.

У контексті з наведеними позиціями сторін суд враховує положення Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, за змістом яких «інтегрована картка платника» (далі - ІКП) є формою оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Таким чином, в інтегрованій картці платника відображаються відомості про нараховані самостійно визначені платником та/або визначені контролюючим органом суми зобов`язань, штрафних санкцій та пені за податками, зборами, митними платежами, а також відомості щодо погашення таких зобов?язань.

При цьому, нарахування податків в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального контролюючого органу, а нарахування узгоджених сум грошових зобов`язань за податками, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

З метою з?ясування питання щодо обґрунтованості та достовірності наведених у тексті акта перевірки висновків про несвоєчасну сплату позивачем самостійно узгоджених сум грошових зобов?язань, суд своєю ухвалою від 11.02.2019 зобов?язав відповідача подати до суду засвідчений витяг з інтегрованої картки платника податку на додану вартість - ДП «Готель «Козацький» за відповідні періоди.

Проте відповідач (суб`єкт владних повноважень) за відсутності на то поважних причин всупереч вимог ст. 72, ч. 2 ст. 77, ч. 6 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду витяг з інтегрованої картки платника податку на додану вартість (позивача) та інших документальних доказів на підтвердження наведених у тексті акта камеральної перевірки обставин та висновку. У зв?язку з цим суд вважає, що відповідач не довів суду наявність правових підстав для застосування до ДП «Готель «Козацький» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату сум узгоджених грошових зобов?язань в тих розмірах, що наведені у розрахунках штрафних санкцій.

При цьому, при розгляді цієї справи суд дійшов висновку про відхилення як нормативно необґрунтованих посилань позивача на перевищення контролюючим органом (відповідачем) своїх законних повноважень піч час проведення вище описаної камеральної перевірки.

Так, за змістом п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, яка діяла на час проведення камеральної перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Тобто, в силу положень процитованої вище норми абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, станом на 31.08.2018 ГУ ДФС у м. Києві мало законодавчо визначені повноваження на проводити камеральні перевірки з питань своєчасності сплати платниками податкових та грошових зобов?язань.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії квитанції від 31.01.2019 №574/7396621, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 6 840,17 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у вказаному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 134, 139, 241 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 02.10.2018 № і №.

Стягнути на користь Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 14303572, адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3) документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 840,17 грн. (шість тисяч вісімсот сорок гривень 17 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ідентифікаційний код 39439980, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок