Справа № 166/506/20
Суддя: Лозицький С. О.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/506/20
номер провадження 2-а/166/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 червня 2020 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря Тарасюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ратне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , його представника адвоката Колєсніка Богдана Володимировича до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого сержанта поліції Кіпеня Івана Івановича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 288901 від 17.05.2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі-Позивач) звернувся в Ратнівський районний суд Волинської області з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого сержанта поліції Кіпеня Івана Івановича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 288901 від 17.05.2020 року за ч.5 ст.121 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 288901 від 17.05.2020 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки він 17.05.2020 року о 02 год. 34 хв., керуючи власним автомобілем марки «Opel Astra», р.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, в смт. Ратне по вул. Набережна під час руху начебто не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України.

З вказаною постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП Позивач категорично не згідний. Зазначив, що оскаржувана постанова містить інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме про час вчинення правопорушення. Крім того, складати відповідні процесуальні документи та притягувати його до адміністративної відповідальності не було жодних підстав, вважає дії Відповідача неспівмірними до події, що мала місце перед самим затриманням. Його конституційні права та права, закріплені нормами КУпАП належним чином ніхто не роз`яснював, доказів вчинення інкримінованих йому адміністративного правопорушення поліцейський для ознайомлення не надав.

Вважає, постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 288901 від 17.05.2020 року за ч.5 ст.122 КУпАП протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 22 травня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено судове засідання.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, скерували заяви про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із судовим викликом, в судове засідання не з`явився, заяв, відзиву на позов та клопотань до суду не надав, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши письмові докази, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1 КУпАП, одним із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, в тому числі і тих, що притягуються до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в ст. 7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 288901, винесеної 17.05.2020 року поліцейським СРПП №4 Луцького районного відділенні Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Кіпенем І.І. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51гривня за те, що він 17.05.2020 року о 02 год. 34 хв., керуючи автомобілем марки «Opel Astra», р.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, в смт. Ратне по вул. Набережна під час руху не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 останній з оскаржуваною постановою не згідний та зазначеного у ній порушення правил дорожнього руху не вчиняв.

Адміністративна відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломам.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак, крім постанови інших доказів Відповідач суду не надав.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, що передбачено ст. 251 КУпАП.

Відповідач, складаючи постанову відносно Позивача діяв в порушення ст. 280 КУпАП, не з`ясувавши всі обставини, які мають значенння для правильного вирішення справи, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкцій визначених ч.5 ст. 121 КУпАП, не надавши Позивачу, як встановлено під час розгляду справи, ніяких доказів вчинення правопорушення, в тому числі не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського. Посилань на будь-які інші докази оскаржувана постанова не містить.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою правопорушення.

Аналогічна правова позиція визначена у постанові ВС України від 26.04.2018 року (справа №338/1/17).

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

В порушення вказаної норми, Позивачу не було надано можливості надати пояснення, надати всі необхідні документи, що свідчить про упередженість працівників поліції.

Беручи до уваги наведені вище обставини, а також враховуючи приписи згаданих процесуальних норм, Суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова у справі не може слугувати носієм доказової інформації, оскільки спростовується позовною заявою Позивача, а інформація, відображена в ній, не підтверджена іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимога та заперечення. Поряд з цим, ч.2 ст.77 КАСУ встановлено, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач обставин, на які посилається Позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення Відповідача про час та місце розгляду справи Суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку покладеного на нього в силу ч.2 ст.77 КАС України.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, Ратнівський районний суд Волинської області, належним чином, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, з врахуванням вимог стосовно їх належності й допустимості, а також забезпечивши обом сторонам право на звернення до суду, передбачене, зокрема ст. 5 КАС України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов висновку про підставність позовних вимог, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 , його представника адвоката Колєсніка Богдана Володимировича до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого сержанта поліції Кіпеня Івана Івановича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає задоволенню, а постанова серії БАА № 288901 від 17.05.2020 року, скасуванню.

Крім того, в адміністративному позові ОСОБА_1 просить стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Так, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, дослідивши докази, які підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, дійшов висновку про те, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області 1520 грн. 40 коп., виходячи з наступного:

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, в сумі 1520 грн. 40 коп., Суд виходить з приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів (договору № 86 від 18.05.2020 року про надання правової допомоги, акта № 1 про надання правової допомоги від 21.05.2020 року, прибуткового кассового ордеру № 23 від 21.05.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 23 від 21.05.2020 року), позивач сплатив адвокату ОСОБА_2 кошти в загальному розмірі 1100 грн., з яких: укладення договору № 86 від 18.05.2020 року про надання правової допомоги та усна консультація за ставкою 300 грн. за одну годину на суму 300 грн.; складення, погодження з позивачем і направлення до суду позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ставкою 400 грн. за одну годину на суму 800 грн. Крім того, квитанцією № 31 від 21.05.2020 року підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, Суд, враховуючи предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що представником позивача належним чином доведено вартість послуг з надання професійної правничої допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням наведеного, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати в розмірі 1520 грн. 40 коп., які складаються з судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1100 грн.

На підставі ст. ст. 2, 3, 5, 77, 139, 241-246, 295 КАС України, ст.ст. 251, 258, 280 КУпАП, Суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , його представника адвоката Колєсніка Богдана Володимировича до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого сержанта поліції Кіпеня Івана Івановича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого сержанта поліції Кіпеня Івана Івановича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №288901 від 17.05.2020 року і провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 04.02.2010 року Ратнівським РВ УДМС України в Волинській області) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (адреса: 43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11) судові витрати у розмірі 1520 (одна тисяча п`ятсот двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ратнівський районний суд Волинської області.

Суддя Лозицький С.О.