Справа № 280/3115/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3115/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участі представника відповідача - Єремеєвої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року (суддя у 1 інстанції Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/3115/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" про визнання недійсними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до до Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь", в якому просив визнати недійсними з моменту прийняття та скасувати рішення відповідача від 01.11.2018 року №245, від 25.04.2019 року №92/5, від 14.06.2019 №126 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь"".

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що позивач є мешканцем багатоквартирного будинку з централізованим опаленням і, відповідно, споживачем теплової енергії, яку надає Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь". На думку позивача, оскаржувані рішення відповідача, якими затверджено тарифи на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь", є регуляторними актами і повинні прийматися у передбаченому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" порядку, зокрема, із проведенням аналізу регуляторного впливу та оприлюдненням проекту регуляторного акта. Вказує, що у зв`язку із недотриманням відповідачем вказаних вимог, з огляду на відсутність належного обґрунтування нового розміру тарифу на теплову енергію, позивачу заподіяно моральну та матеріальну шкоду, а отже спірні рішення підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірні рішення прийняті з порушенням, встановленої чинним законодавством, процедури. Наведені факти та надані документи до суду першої інстанції підтверджують, що спірні рішення порушують права, свободи та інтереси позивача та свідчать про правові відносини позивача з відповідачем.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач звернувся до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області із запитами про надання інформації від 12.06.2019р., від 19.06.2019р. та від 21.06.2019р., в яких просив повідомити про те, де, коли і яким чином опубліковано повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта, проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу проекту рішення "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь" від 25.04.2019р. №92/5, від 01.11.2018р. №245 та від 14.06.2019р. №126.

Листами відповідача від 19.06.2019р. №71/05-17-1, від 20.06.2019р. №74/05-17-1 та від 24.06.2019р. №80/05-17-1 позивача повідомлено, що вказані рішення не є регуляторними актами та не потребують виконання процедур регуляторної політики.

На думку позивача спірні прийняті із порушенням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. №1875.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону (пункт 2 частини 3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

У свою чергу, відповідно до підпункту 2 пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до абзацу 7 статті 13 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633-IV до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, серед іншого, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

За визначенням пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (частина 1 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Частинами 4, 5 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.

За правилами, встановленими частиною 5 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

У відповідності до статті 10 Закону України "Про теплопостачання" до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, розробка та реалізація державної політики у сфері теплопостачання.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, відповідно до пункту 98 якого зміна тарифів на послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води та їх встановлення уповноваженим органом здійснюється одночасно із зміною та встановленням тарифів на теплову енергію.

Перегляд тарифів на послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води та їх структури здійснюється уповноваженим органом щороку за заявою суб`єкта господарювання.

У разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов`язаних з наданням послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, з причин, які не залежать від суб`єкта господарювання, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів (обов`язкових платежів), мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму, орендної плати та амортизації, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, зміни обсягу фінансових витрат, складової частини планованого прибутку, у тому числі внаслідок зміни курсу валют за наявності у суб`єкта господарювання кредитних зобов`язань перед міжнародними фінансовими організаціями, може проводитися коригування тарифів.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням відповідача від 01.11.2018р. №245 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь"", на підставі листа ТОВ "Тепло-Мелітополь" від 18.10.2018р. №7, затверджено одноставковий тариф на теплову енергію для бюджетних організацій (п. 1 рішення).

Рішенням відповідача від 25.04.2019р. №92/5 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь" та втрату чинності рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.11.2018р. №245", на підставі листа ТОВ "Тепло-Мелітополь" від 17.04.2019р. №49 та наданих розрахунків, затверджено двоставкові тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для бюджетних організацій, потреб інших споживачів (крім населення) та населення (п. 1 рішення). Визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.11.2018р. №245 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь"" (п. 3 рішення).

Рішенням відповідача від 14.06.2019р. №126 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.04.2019р. №92/5 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь" викладено в новій редакції абзац "Для населення" п. 1 рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.04.2019р. №92/5 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь" та установлено двоставкові тарифи на теплову енергію для населення, що мешкає в ОСББ, ЖБК та відомчому житлі (п. 1 рішення).

Механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування (далі - орган, уповноважений встановлювати тарифи) визначено Порядком інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018р. № 130 (далі - Порядок №130, у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Абзацем 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку №130 визначено, що протягом 5 робочих днів з дня подання відповідних розрахунків до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, виконавці комунальних послуг інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів (або встановити тарифи) у спосіб, визначений цим Порядком, та доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №130, виконавцями комунальних послуг, що надають послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, до відома споживачів доводиться така інформація:

загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість);

обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо);

обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше);

інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності);

адреса, за якою приймаються зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (місцезнаходження виконавця комунальної послуги та органу, уповноваженого встановлювати тарифи), а також строк приймання таких зауважень і пропозицій.

За правилами, встановленими пунктом 5 розділу ІІ Порядку №130, інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці першому цього пункту, а також шляхом обов`язкового розміщення інформаційного повідомлення у платіжному документі, що застосовується для оплати спожитих послуг, виконавець комунальних послуг повідомляє споживачів про намір зміни тарифів (або встановлення нових тарифів) на комунальні послуги та обов`язково зазначає джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач.

Виконавець комунальних послуг за власним бажанням може додатково також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.

Способи доведення до відома споживачів інформації не обмежуються передбаченими цим Порядком (пункт 6 Порядку №130).

Отже, із викладених норм вбачається, що зміні/встановленню тарифів на постачання теплової енергії передує обов`язкова процедура доведення до споживачів інформації, визначеної пунктом 3 розділу ІІ Порядку №130, для надання їм можливості подати свої зауваження та пропозиції до розміру тарифу.

Так, в матеріалах справи містяться докази на підтвердження оприлюднення інформаційної довідки обґрунтування формування тарифів на теплову енергію, оголошення про відкрите обговорення тарифу, проекту рішення виконавчого комітету про затвердження тарифу для ознайомлення, які були розміщені на веб-сайті відповідача.

Водночас, доказів того, що позивач звертався до виконавця комунальних послуг з постачання теплової енергії - ТОВ "Тепло-Мелітополь" із будь-якими зауваженнями або пропозиціями щодо розміру тарифу, матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 1 статті 47 КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, подаючи адміністративний позов, ОСОБА_1 обґрунтовував протиправність рішень відповідача недотриманням останнім вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", зокрема, не проведенням аналізу регуляторного впливу та не оприлюдненням проектів рішень від 01.11.2018р. №245, від 25.04.2019р. №92/5, від 14.06.2019р. №126. Проте, під час проведення підготовчих засідань та розгляді справи по суті, ОСОБА_1 наголошував на тому, що відповідачем не надано доказів оприлюднення проектів рішень, що оскаржуються, шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет, у друкованому засобі масової інформації тощо, у порядку та строки визначені Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З приводу зазначеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач не скористався правом, наданим частиною1 статті 47 КАС України, та не змінив підстав позову.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Також слід зазначити, що правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначено Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003р. №1160-IV.ї

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" дія цього Закону поширюється на відносини у сфері здійснення державної регуляторної політики та регуляторної діяльності.

Разом із тим, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям, зокрема: актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що спірні рішення відповідача не є регуляторними актами відповідно до вказаних норм.

Крім того, пунктом 3 рішенням відповідача від 25.04.2019р. №92/5 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь" та втрату чинності рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.11.2018р. №245" визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.11.2018р. №245 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь"".

Також, пунктом 4 рішення відповідача від 26.09.2019р. №201/2 "Про затвердження тарифів на теплову енергію ТОВ "Тепло-Мелітополь" та втрату чинності рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.04.2019р. №92/5 та рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14.06.2019р. №126" визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.04.2019р. №92/5 та рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14.06.2019р. №126.

Таким чином, спірні рішення на день розгляду справи по суті втратили чинність, у зв`язку із скасуванням їх відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на судовий захист передбачає можливість суб`єкта права чи охоронюваного законом інтересу звернутися до суду за захистом цього права чи інтересу у разі їх порушення або оспорення.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України та пунктом 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 частини першої статті 4 КАС позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка вважає, що має/мало місце порушення її прав, свобод, охоронюваних законом інтересів у публічно-правових відносинах. Однак обов`язковою умовою реалізації судового захисту є об`єктивна наявність відповідного порушення права або охоронюваного законом інтересу на момент звернення до суду.

З викладеного вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову (апеляційної скарги).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач не навів належних доказів того, що оскаржувані рішення безпосередньо порушують його права, свободи чи інтереси, у тому числі немає доказів існування будь-яких правових відносин між позивачем та ТОВ "Тепло-Мелітополь".

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність доводів адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року в адміністративній справі №280/3115/19 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року в адміністративній справі №280/3115/19 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 червня 2020 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст.243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва