Справа № 460/2795/20
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
26 червня 2020 року м. Рівне №460/2795/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває на розгляді адміністративна справа № 460/2795/20 за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач), в межах якої позивач просить суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 12 березня 2020 року № 1484791/22574753;
2) зобов`язати комісію, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС у Рівненській області зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну позивача від 24 лютого 2020 року № 2.
Відповідач подав до суду клопотання про залучення Державної податкової служби України до участі в адміністративній справі № 460/2795/20 в якості співвідповідача. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач покликається на те, що в позовній заяві позивачем, крім інших, заявлена вимога про зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкову накладну останнього від 24 лютого 2020 року № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних. З даного приводу відповідач зазначає, що саме Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якого приписи чинного Податкового кодексу України (далі - ПК України) відносять функцію з ведення Єдиного реєстру податкових накладних, в тому числі реєстрацію нових податкових накладних.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу клопотання про залучення співвідповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
За змістом визначення, наведеного у підпункті 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
В свою чергу, абзац перший пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлює, що при здійсненні операцій із постачання товарів/послуг, платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до абзаців п`ятого та десятого пункту 201.10 статті 201 ПК України, підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Крім того, згідно з абзацом дев`ятим пункту 201.10 статті 201 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Вказане узгоджується з приписами пункту 20.2 статті 20 ПК України, за змістом яких центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Аналіз вищенаведених норм ПК України дозволяє прийти до висновку про те, що повноваження з реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних належать центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який водночас є відповідальним за ведення такого Реєстру.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Таким чином, суд констатує, що наразі повноваження щодо ведення Єдиного реєстру податкових накладних та, відповідно, реєстрація у ньому нових податкових накладних, належать Державній податковій службі України.
Тому, враховуючи зміст заявлених позивачем вимог, суд погоджується з доводами відповідача про необхідність залучення Державної податкової служби до участі в розгляді даної адміністративної справи.
Однак, в даному випадку суд звертає увагу на те, що порядок залучення до участі в адміністративній справі належної сторони (заміни неналежної сторони) регламентований статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
За правилами частини третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
З буквального тлумачення змісту вказаної вище норми права слідує, що суб`єкт владних повноважень та/або юридична (фізична) особа можуть бути залученні до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача виключно за клопотанням позивача.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про залучення Державної податкової служби України до участі в даній справі в якості співвідповідача.
Разом з тим, суд встановив, що належним відповідачем за позовною вимогою щодо зобов`язання зареєструвати податкову накладну позивача від 24 лютого 2020 року № 2 у Єдиному реєстрі податкових накладних є саме Державна податкова служба України, а тому суд вважає за необхідне до ухвалення рішення у справі запропонувати позивачу подати до суду клопотання про залучення вказаного суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості співвідповідача.
При цьому, суд наголошує, що у відповідності до частини четвертої статті 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Окрім того, за наслідками вивчення матеріалів адміністративної справи судом встановлена наявність підстав для допущення процесуального правонаступництва відповідача у справі, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України", утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Як зазначено вище по тексту ухвали, постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України", затверджено, зокрема Положення про Державну податкову службу України (далі Положення про ДПС).
Згідно з пунктом 1 Положення про ДПС, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.
Пунктом 7 Положення про ДПС встановлено, що ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (органами доходів і зборів).
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби» визначено: «Погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу».
За правилами частини першої статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Суд зазначає, що функції держави не зникають із ліквідацією юридичної особи публічного права (крім випадку повної відмови держави від виконання певних функцій, що потребуватиме відповідних змін у законодавстві), а тому, у будь-якому випадку, враховуючи принцип безперервності влади, має бути вирішено питання про «функціональне» правонаступництво юридичної особи публічного права, щодо якої не існує запису в ЄДР про припинення.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для заміни відповідача у справі на правонаступника Головне управління ДПС у Рівненській області.
Керуючись статтями 48, 52, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд
В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Рівненській області про залучення співвідповідача в адміністративній справі № 460/2795/20, - відмовити.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дорошенко Н.О.