Справа № 380/2434/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2434/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Жогальської І.Ф.,

представника відповідача Павліш О.Р.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (80753, Львівська область, Золочівський район, с. Сновичі, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з вимогами до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ) про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 26.04.2018 № 0-1319 на суму 16652 грн.80 коп.;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 04.12.2018 № на суму 967 грн.69 коп.;

визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 22.03.2019 № 0-1319 на суму 19374 грн.49 коп.

Ухвалою суду від 26.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

22.04.2020 за вх. № 20789 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

12.05.2020 за вх. № 23614 позивачем надано відповідь на відзив.

23.06.2020 за вх. № 31298 позивач надав додаткові пояснення.

За клопотаннями сторін розгляд судового засідання неодноразово відкладався, про що свідчать клопотання про відкладення розгляду справи від 28.04.2020 за вх. № 3308 ел , 28.04.2020 за № 3339 ел., 28.04.2020 за № 3368 ел., 28.04.2020 за вх. № 3381 ел., 18.05.2020 за № 4371 ел. у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою не поширення COVID-19.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на праві власності йому належить приміщення нежитлова будівля (телятник) площею 1040,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: Львівська область, Золочівський район, с/рада Сновицька, урочище Закарпаття,6. Вказує на те, що така будівля за своєю характеристикою та складовими ознаками, відповідно до підпункту «є» та «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити.

Відповідачем заперечення на позовну заяву викладені у письмовому відзиві від 22.04.2020 за вх. № 20789. Зазначає, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки відповідно до ст.14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник - це лише юридична особа, а позивач фізична особа-підприємець. Враховуючи це, пільга визначена п.п.266.2.2 ст.266 Податкового кодексу України на позивача не розповсюджується, а тому він не звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити у задоволені позову.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі (телятник) площею 1040,80 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯ № 302043, виданого 03.12.2007 виданого Сновицькою сільською радою Золочівського району Львівської області. Право власності зареєстровано в Реєстрі права власності, що підтверджується витягом.

Сновицькою сільською радою видано довідки форма № 3 ДФ вих. № 733 від 02.11.2016 терміном дії до 02.11.2019, вих. № 204 від 20 березня 2020 терміном дії до 20.03.2023 року про наявність у ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,82 га для ведення особистого селянського господарства.

Позивач веде особисте селянське господарство як сільськогосподарський товаровиробник.

Згідно виписки із погосподарської книги Сновицької сільської ради за 2016-2020 роки № 228 від 30.04.2020 позивач є головою домогосподарства. Номер об`єкта по господарського обліку -0168-1, в особистому користуванні об`єкта знаходиться 1,07 га землі, в тому числі , в тому числі 0,82 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.68). Позивач має у власності сільськогосподарську техніку, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію (а.с.74), сільськогосподарський інвентар, який використовує для обробітку землі, в господарстві тримає свійські тварини та птиці.

26.04.2018 Головним управлінням ДПС у Львівській області прийняте податкове повідомлення-рішення № 0-1319, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 16652,80 грн.

04.12.2018 з Головним управлінням ДПС у Львівській області прийняте податкове повідомлення-рішення за № винесене на підставі акта перевірки № 002023/23/13-01-58-13/ на суму 967 грн.69 коп.

22.03.2019 Головним управлінням ДПС у Львівській області прийняте податкове повідомлення-рішення за № 0-1319 на суму 19374 грн.49 коп.

Контролюючим органом розмір податку визначено із застосуванням ставок, затверджених рішенням Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області, у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. , а саме, 0,5 відсотка за 1 кв. м., і виходячи з площі телятника нараховано: 2017року - 16652,80 грн., 2018 року- 19374,49 грн.

Позивач не погоджується, що при винесенні податкових повідомлень-рішень податковим органом не враховано положення пункту 266.2 ПКУ, яка визначає об`єкти нерухомості, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно , тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Судом встановлено, що позивач є власником нежитлової будівлі (телятник) площею 1040,80 кв. м. за адресою Львівська область, Золочівський район, с/рада Сновицька, урочище Закарпаття,6, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03.12.2007 виданого Сновицькою сільською радою Золочівського району Львівської області, яка використовується в його господарській діяльності.

Згідно підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом "ж" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В силу вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) " Будівлі для культової та релігійної діяльності" належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Отже, на підставі вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Таку позицію підтримує Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.04.2020 за № 823/1751/17.

Як підтверджується матеріалами справи, згідно виписки із погосподарської книги Сновицької сільської ради за 2016-2020 роки № 228 від 30.04.2020 позивач є головою домогосподарства. Номер об`єкта по господарського обліку -0168-1, в особистому користуванні об`єкта знаходиться 1,07 га землі, в тому числі , в тому числі 0,82 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.68). Позивач має у власності сільськогосподарську техніку, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію (а.с.74), сільськогосподарський інвентар, який використовує для обробітку землі, в господарстві тримає свійські тварини та птиці. А нежитлова будівля (телятник), що належать позивачу на праві власності за вимогами ДК 018-2000 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", використовуються ним як позивачем для ведення його особистого господарства, тому у цьому випадку не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України. Протягом 2017-2020 року ОСОБА_1 здав на переробку зерно гречки в кількості 3,243 тони.

Суд вважає твердження відповідача, що сільськогосподарським товаровиробником може бути лише юридична особа , що виключає можливість застосування до останнього пільги, передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України недоречним.

Суд встановив, що названий підпункт визначає виключно питання щодо переліку об`єктів нерухомого майна, які не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно. При цьому, зазначений пункт не визначає переліку осіб на яких він поширюється або не поширюється.

Крім того, звільненню від оподаткування підлягають саме об`єкти нерухомості (будівлі), а не підприємства (з урахуванням видів діяльності) від обов`язку сплати податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року N 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23 вересня 2008 року N 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтується на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2018 № 0-1319 на суму 16652 грн. 80 коп.

Визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.12.2018 № на суму 967 грн.69 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.03.2019 № 0-1319 на суму 19374 грн.49 коп.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (80753, Львівська область, Золочівський район, с. Сновичі, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 26 червня 2020 року