Справа № 454/9157/14-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

23 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 454/9157/14-а пров. № А/857/2132/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Гудима Л. Я.
суддів -Довгополова О. М.
Святецького В. В.
за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року, головуючий суддя - Бойко О.М., ухвалене у м. Львові, повний текст якого складено 20.05.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Дністер», ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Сихівської РА Львівської МР, треті особи - Інспекція ДАБК, Львівська МР, ЛКП «Дністер», ОСОБА_3 , у якому просив скасувати розпорядження №155 від 15.04.2014 року, яким його зобов`язано демонтувати житловий будинок та господарські споруди на земельній ділянці комунальної власності між будинками АДРЕСА_1 , які збудовано без документів на землекористування, погодженої проектної документації та розпорядчого документу органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що самочинні прибудови були здійснені його батьком ще у 1960 році на належній йому земельній ділянці та підведено комунікації (газо-, електро-, водопостачання, каналізація тощо). Водночас протягом 2010-2014 років ним вчинялись дії, спрямовані на узаконення зазначеного самочинного будівництва, однак позитивні результати наразі відсутні.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 10 травня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської № 155 від 15.04.2014 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона є співвласником земельної ділянки на якій розташована самовільна прибудова позивача, якого оскарженим розпорядженням зобов`язано її демонтувати. Однак судом попередньої інстанції її не було залучено до участі у справі, чим фактично порушено її право на захист власності. Вважає, що оскаржене розпорядження відповідача є законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а повинне бути виконаним.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в справі матеріали в сукупності, колегія суддів дійшла переконання про закриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України визначає, що у числі основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини 1 статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене кореспондується в частині апеляційного оскарження з ч. 1 ст. 293 КАС України, згідно якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких судом вирішено питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подавати апеляційні скарги на таке рішення суду нарівні з іншими учасниками відповідної справи.

Водночас, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 293 КАС України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що вона є співвласником земельної ділянки на якій розташована самовільна прибудова позивача, якого оскарженим розпорядженням зобов`язано її демонтувати. При цьому вказує, що не була залучена до участі у справі, хоча суд вирішив питання про її права та інтереси.

Матеріалами справи підтверджено, що оскарженим розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 155 від 15.04.2014 року «Про самочинне будівництво на вул. Довгій, 44-д» затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 18.03.2014 року № 5) та зобов`язано до 01.05.2014 року співвласників житлового будинку по АДРЕСА_2 демонтувати житловий будинок та господарські споруди на земельній ділянці комунальної власності між будинками АДРЕСА_1 , які збудовано без документів на землекористування, погодженої проектної документації та розпорядчого документу органу місцевого самоврядування.

Відповідно до витягу з протоколу №5 засідання міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації від 18.03.2014 року видно, що предметом розгляду комісії було звернення ЛКП «Дністер» про самочинну забудову житлового будинку та господарської споруди на земельній ділянці між будинками на АДРЕСА_3 та за наслідками розгляду комісією вирішено, що такі збудовано самочинно та підлягають демонтажу.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником земельної ділянки по АДРЕСА_4 , загальною площею 0,0732 га.

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу №149 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 17.04.2015 року, яким погоджено межу між земельними ділянками, відповідно до акта обстеження та показу меж земельної ділянки у АДРЕСА_4 по лінії АДРЕСА_5 - АДРЕСА_6 (т. 1, а.с.143).

Дослідивши схему розмежування землекористування (т. 1, а.с. 144 зворот) судом встановлено, що житловий будинок та господарські споруди на земельній ділянці комунальної власності між будинками № 42 та № АДРЕСА_4 , які оскарженим розпорядженням зобов`язано демонтувати, знаходяться по іншу сторону межі по лінії Є-Ж земельної ділянки по вул. Довгій 44-а в м. Львові, тобто поза межами вказаної земельної ділянки.

Проаналізувавши матеріали справи у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 відсутні правові підстави для апеляційного оскарження рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року, яке безпосередньо не створює скаржнику обов`язків та не порушує його прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 305 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналізуючи наведені вище норми процесуального законодавства, приймаючи до уваги те, що після відкриття апеляційного провадження у справі судом було виявлено, що апеляційну скаргу поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, при тому судом апеляційної інстанції встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 305, 308, 310, 315, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року, у справі №464/9157/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Дністер», ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування розпорядження - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 25.06.20