Справа № 340/1525/20
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1525/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "РОС АГРО" до Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Директор в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "РОС АГРО" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 189288 від 31.03.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 189157 від 05.05.2020.

В обґрунтування вимог зазначив, що оскаржувані постанови про застосування відповідальності передбаченої абз.14 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний трансорт", за перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10 % при перевезені вантажів без відповідного дозволу є протиправними, оскільки:

- у позивача відсутня можливість отримання дозволу на перевезення подільного вантажу перевищенням вагових параметрів, оскільки не існує компетентного органу якому державою та законом надано право видавати дозвіл з огляду на абзац третій підпункту 22.5. пункту 22 (Перевезення вантажів) Правил дорожнього руху, згідно з яким встановлено, що рух транспортних засобів та составів з навантаженням па одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - понад - 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється, а тому на думку позивача дозвіл на перевезення подільною вантажу великоваговим автомобільним транспортом ніким видаватись не може;

- особа, на яку статтею 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» покладено відповідальність - це автомобільний перевізник, а не власник транспортного засобу. А ТОВ «РОС АГРО» у даному випадку не автомобільним перевізником, про що свідчать відомості товарно-транспортних накладних № 05 від 07.02.2020 року та № 8229 від 10.03.2020 року і тому застосування до ТОВ «РОС АГРО» адміністративно-господарського штрафу згідно з абзацом 14 статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» є незаконним;

- відповідач не повідомив позивача про розгляд справи, що відбувся 31 березня 2020 року та 05 травня 2020 року, а тому позбавив його можливості надати пояснення та докази щодо незаконною притягнення до адміністративно - господарської відповідальності і тим самим порушив його право на захист.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувані постанови є правомірними, про розгляд справи 31 березня 2020 року та 05 травня 2020 року відповідачу було повідомлено шляхом направлень поштових повідомлень (а.с.45-55).

Представником позивача подано відповідь на відзив в якому зазначив, що відзив не містить в собі доводів та аргументів, що спростовують обґрунтування позовної заяви, а тому просить задовольнити позовні вимоги (а.с.85-91).

Судом залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) (а.с. 40-41).

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

07.02.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області, на ділянці дороги Н-14 «Олександрівка - Кіровоград -Миколаїв» км 75 + 812 м. згідно із направленням на перевірку № 007777 від 31.01.2020 (а.с.71), проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN TGA 26.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу (а.с.34-36).

В ході рейдової перевірки, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області проведено зважування зазначеного вище транспортного засобу за результатами якого виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів, а саме навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу, згідно чеку зважування № 24070 від 07.02.2020 (а.с.69) - становила 19 420 кг. при нормативно допустимому 18 000 кг (контейнеровоз).

За результатами зважування, посадовими особами відповідача складено Акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів та вантажів № 212090 від 07.02.2020(а.с.60), згідно якого позивачем порушено ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме проїзд великоваговим транспортом без відповідного дозволу або плати за проїзд.

Водій зі змістом акту від 07.02.2020 був ознайомлений, однак від підпису та пояснень відмовився, про що зроблено відмітку у відповідній графі акту.

Також, відповідачем складено акт №034025 від 07.02.2020 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, згідно якого нормативно допустима вага 44 тон, фактична 42,580 тон, при цьому осьові навантаження тон при нормативно допустимому 11, фактичне 5,180; при нормативно допустимому 18, фактичне 19,420; при нормативно допустимому 11, фактичне 5,660; при нормативно допустимому 18, фактичне 12,320 (а.с.65).

Згідно зазначеного акту вид вантажу - селітра.

Крім того, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено довідку про результати здійснення контролю № 030507 від 07.02.2020; розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів № 1336 від 07.02.2020 (а.с.63, 67).

Позивачу направлено відповідачем поштове повідомлення про розгляд справи № 17284/28/24-20 від 24.02.2020 на 31.03.2020 (трек помер НОМЕР_2 ) (а.с.79).

Доказів вручення даного повідомлення позивачу до суду не надано.

Згідно із трекінгом з офіційного сайту "УКРПОШТА" вбачається, що 16.03.2020 поштове відправлення вручено особисто за адресою 27634, с. Карлівка, Україна(а.с.38), яка не є офіційною адресою позивача (а.с.15) .

31 березня 2020 року заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Кукуленко О.В., винесена постанова № 189288 про застосування адміністративно-господарського штрафу, за перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10 % при перевезені вантажів без відповідного дозволу, згідно ч.1 абз.14 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", стягнуто з ТОВ "РОС АГРО" адміністративно-господарський штраф у сумі 8 500 грн.(а.с.57).

11.03.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, на ділянці дороги М-21 «Виступовичі - Житомир - Могилів -Подільський» км 286 + 274 м. згідно із направленням на перевірку № 002091 від 06.03.2020 (а.с.72), проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN TGХ 18.440, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить позивачу (а.с.34-36).

В ході рейдової перевірки, посадовими особами Управління Укрірансбезпеки у Вінницькій області проведено зважування зазначеного вище транспортного засобу за результатами якого виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів, а саме навантаження па одиночну вісь транспортного засобу, згідно чеку зважування № 08351 від 11.03.2020 (а.с.70) - становила 11 650 кг. при нормативно допустимому 11 000 кг.

За результатами зважування, посадовими особами контролюючого органу складено Акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів та вантажів № 176761 від 11.03.2020 (а.с.61), згідно якого позивачем порушено ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм.

Водій зі змістом акту від 11.03.2020 був ознайомлений, однак від підпису та пояснень відмовився, про що зроблено відмітку у відповідній графі акту.

Також, перевіряючими складено акт №029789 від 11.03.2020 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, згідно якого нормативно допустима вага 40 тон, фактична 39,350 тон, при цьому осьові навантаження тон при нормативно допустимому 11, фактичне 6,450; при нормативно допустимому 11, фактичне 11,650; при нормативно допустимому 22, фактичне 21,250 (а.с.66).

Згідно зазначеного акту вид вантажу - соя.

Крім того, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області складено довідку про результати здійснення контролю № 030289 від 11.03.2020; розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів № 029789 від 11.03.2020 (а.с.64, 68).

Позивачу направлено відповідачем поштове повідомлення про розгляд справи № 31553/28-2/24-20 від 09.04.2020 на 05.05.2020 (трек помер 503) (а.с.78).

Доказів вручення даного повідомлення позивачу до суду не надано.

Згідно із трекінгом з офіційного сайту "УКРПОШТА" вбачається, що станом на 11.05.2020 поштове відправлення прямувало до точки видачі (а.с.37).

05 травня 2020 року заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Кукуленко О.В., винесена постанова № 189157 про застосування адміністративно-господарського штрафу, за перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10 % при перевезені вантажів без відповідного дозволу, згідно ч.1 абз.14 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", стягнуто з ТОВ "РОС АГРО" адміністративно-господарський штраф у сумі 8 500 грн.(а.с.56).

Не погодившись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Отже, з огляду на викладене, Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Судом встановлено, що проведення вказаних рейдових перевірок відповідає наведеним вище положенням чинного законодавства, посадовими особами контролюючого органу правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірних випадках перевірялось у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Щодо заявлених позивачем вимог про визнання протиправними та скасування постанов Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області з підстав не можливості позивачем отримати дозволи на перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових параметрів, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % - 10 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу накладається штраф у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначалось вище, статтею 48 Закону № 2344-III передбачено обов`язковість у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, як в даному випадку - перевищення навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

При цьому згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог, зокрема щодо допустимого навантаження на одиночну вісь - 11 т, на здвоєні вісь (для контейнеровозів) - 18 т.

Як вже зазначалося судом, в ході проведення рейдової перевірки 07.02.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів, а саме навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу - становила 19 420 кг. при нормативно допустимому 18 000 кг (контейнеровоз).

Також, в ході проведення рейдової перевірки 11.03.2020 посадовими особами Управління Укрірансбезпеки у Вінницькій області виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів, а саме навантаження па одиночну вісь транспортного засобу - становила 11 650 кг. при нормативно допустимому 11 000 кг.

Отже при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, що належить позивачу допущено перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу понад 5 %, при цьому перевізником не отримано відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами.

Щодо аргументів позивача про відсутність обов`язку у спірному випадку (при перевезенні подільного, сипучого вантажу) отримувати дозвіл на рух автомобільними дорогами при перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні вимоги встановлені у частині другій статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII, норми якої наведені вище.

У цих положеннях законодавець не встановив жодних виключень щодо обов`язковості наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (подільний, неподільний вантаж, сипучий вантаж, рідини тощо), на що звертає увагу позивач, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русу виникає у разі перевищення транспортним засобом вагових та габаритних параметрів над нормативними.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача або перевізника до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу.

В позовній заяві позивач зазначив, що в даному випадку відсутня потреба в отриманні дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, оскільки перевізник здійснював перевезення подільного вантажу - селітри та сої.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки в разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено обов`язок отримання дозволу компетентного органу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. При цьому, отримання такого дозволу не залежить від самого вантажу: подільний чи неподільний.

В постанові від 24.07.2019 року по справі №803/1540/16 Верховний Суд зауважив, якщо вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл. Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на товариство штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань позивача на позицію, висловлену Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, у якій вказано, що "позивачем перевозився подільний вантаж - кукурудза, а чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів", то суд зазначає наступне.

У вказаній постанові Верховного Суду наведене твердження не є правовим висновком, а лише констатацією обставин і висновків, які зробив суд першої інстанції. Разом з тим, Верховним Судом зазначено, що суд як першої, так і апеляційної інстанцій, задовольняючи позов дійшли передчасних висновків в частині оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, судові рішення в частині оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.06.2016 скасовано, справу направлено в наведеній частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Посилання позивача на судову практику судів першої інстанції не приймаються судом, оскільки, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Безпідставним є твердження позивача про відсутність компетентного органу якому державою та законом надано право видавати відповідний дозвіл у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, та залізничними переїздами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила №30) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З огляду на викладене, уповноваженим органом якому державою та законом надано право видавати відповідний дозвіл є підрозділи Національної поліції України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, що належить позивачу допущено перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу понад 5 %, при цьому перевізником не отримано відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами.

Щодо посилання представника позивача на те що ТОВ «РОС АГРО» не є автомобільним перевізником, а тому до нього не може застосовуватися відповідальність встановлена статтею 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Позивач, як на протиправність спірних постановах вказує те, що належні йому транспортний засіб на праві власності переданий у користування іншій особі, при цьому долучає договір оренди транспортних засобів та інші документи на підтвердження своїх доводів.

Так, згідно з договором оренди автомобільного транспорту від 03.01.2018, укладеного між ТОВ «РОС АГРО» (орендодавець) та ТДВ «КОЛОС» (орендар), предметом договору є строкове платне володіння і користування автомобільним транспортом, що належить орендодавцю на праві власності.

Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору від 03.01.2018 ТДВ «КОЛОС» прийняв від ТОВ «РОС АГРО» автомобільний транспорт, зокрема MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 та MAN, державний номерний знак НОМЕР_3 (а. с31 )

За правилами ведення господарської діяльності щодо надання послуг перевезення, замовник і виконавець укладають договір перевезення вантажу автотранспортом (ч. 2 ст. 307 ГКУ, ст. 50 ЗУ "Про автомобільний транспорт"). Він підтверджує дійсність угоди між учасниками правовідносин щодо надання послуг з перевезення вантажу, за наслідком договору складаються супровідні документи на вантаж.

Так, під час рейдових перевірок водіями були надані посадовим особам контролюючих органів ТТН № 05 від 07.02.2020 (а. с.74) та №8229 від 10.03.2020 (а.с.75), в яких автомобільним перевізником зазначено ТДВ «КОЛОС».

Суд зазначає, що позивача не зазначено у вказаних ТТН як перевізника.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Отже, позивач на час проведення перевірки передав у користування іншої особи транспортний засіб, що унеможливлювало здійснення ним перевезення цим автомобілем, що виключає в свою чергу відповідальність за порушення в межах Закону України "Про автомобільний транспорт" як автомобільного перевізника.

Встановлені судом обставини є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування спірних рішень.

Щодо розгляду справи про порушення автомобільного законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно п.п. 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Позивачем зазначено, що відповідач не повідомивйого про розгляд справи, що відбувся 31 березня 2020 року та 05 травня 2020 року, а тому позбавив можливості надати пояснення та докази щодо незаконною притягнення до адміністративно - господарської відповідальності і тим самим порушив його право на захист.

Відповідачем до суду не надано доказів повідомлення позивача під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням про час і місце розгляду справи про порушення.

Суд, зазначає, що відповідачем порушено право позивача бути присутнім при прийнятті оскаржуваних рішень та надавати пояснення по суті виявлених порушень, оскільки зазначені позивачем обставини в ході судового розгляду свідчать про застосування адміністративно - господарської відповідальності до особи яка не є суб`єктом правопорушення.

Таким чином, оскаржувані постанови відповідача не відповідають положенням ч.2 ст. 2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки відповідач є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "РОС АГРО" (вул. Молодіжна, 30 Б, с. Вишняківка, Кіровоградський р-н, Кіровоградська область, 27645, ) до Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області (вул. Автолюбителів, 2, м. Кропивницький, 25031), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (просп.Перемоги,14 м. Київ, 01135, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 189288 від 31.03.2020.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 189157 від 05.05.2020.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РОС АГРО" судові витрати зі сплаті судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Під час карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, строки на апеляційне оскарження, визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун