Справа № 524/1400/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 524/1400/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

06 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про :
- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 23.09.2019.
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 10.03.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. У заяві позивача про залучення в якості третьої особи Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області відмовлено.
18.05.2020 відповідачем Полтавським ОВК надано відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи його тим, що з часу звільнення позивача зі служби минуло понад три місяці, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги. Враховуючи, що відповідно до Закону позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, висновок про її призначення не подавався. Відповідь надана листом від 06.02.200 №12/413.
У відповіді на відзив позивач вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не спростував обставини справи, які були зазначені позивачем в обґрунтування позову та не надав належних доказів, які б спростовували позовні вимоги.
04.06.2020 відповідачем Міністерством оборони України надано відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач мав статус військовозобов`язаного, якого було призвано на навчальні (спеціальні) збори, та не мав статусу військовослужбовця, а тому позиція позивача в адміністративному позові про те, що він був військовослужбовцем не відповідає дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що спеціальні збори були закінчені 28.07.1986, тоді як інвалідність позивачу встановлено вперше 23.09.2019, тобто більше ніж через три місяці після закінчення зборів, а тому у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Вказує, що на час звернення позивача до суду від Полтавського ОВК до Міністерства оборони України не надходило відповідного пакету документів, передбаченого п. 11 Порядку №975, у зв`язку з чим відповідачем не приймалося рішення щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.
У відповіді на відзив позивач вказував на те, що Міністерством оборони України підтверджено обставини справи, які були зазначені позивачем в обґрунтування позову та не надав належних доказів, які б спростовували позовні вимоги.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 відмовлено у прийнятті та повернуто позивачу без розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 17.06.2020 у справі №524/1400/20.
Сторони у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно із частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_2 проходив строкову військову службу з 03.05.1982 по 02.06.1984, що підтверджується військовим квитком, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 17/.
Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 06.09.2011 №58716, копія якої наявна у матеріалах справи /а.с.11/, ОСОБА_1 був призваний на навчальні (спеціальні) збори та приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в складі в/ч НОМЕР_1 з 01.06.1986 по 28.07.1986 і тримав дозу опромінення 8,219.
Відповідно до довідки МСЕ Серії АВ №0070625 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності з 23.09.2019, захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС /а.с. 12/.
У витязі із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2476 від 06.09.2019) зазначено, що захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1963 року народження: «Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., змішаного генезу з вираженим цефалгічним, астено-невротичним, вестибуло-анактичним синдромами, лікворо-венозною дистензією та розладами мови», що підтверджено медичними документами, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ З ЛІКВІДАЦІЇ АВАРІЇ НА ЧОРНОБИЛЬСЬКІЙ АЕС /а.с. 10/.
16.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького ОМВК із заявою, у якій просив підготувати та направити до Міністерства оборони України висновок про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС /а.с. 21/, на який листом Полтавського ОВК від 06.02.2020 №12/413 позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 звільнено зі строкової військової служби 02.06.1984 року та 23.09.19 під час первинного огляду МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Оскільки ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році, тобто після звільнення з військової служби, як військовозобов`язаний, призваний на збори, а не як військовослужбовець, то право на призначення одноразової грошової допомоги не передбачено. Одночасно повідомлено, що інвалідність ОСОБА_1 встановлена понад 3-місячний термін.
Позивач вважає протиправними дії Полтавського ОВК та Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до статті 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).
При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності. А тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу групи інвалідності.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 (адміністративне провадження № К/9901/44751/18).
Згідно з пунктами 11 та 13 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги положення статті 16 Закону №2011-ХІІ і Порядку №975, обов`язок щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги покладений саме на Міністерство оборони України.
Разом з тим, розпорядник бюджетний коштів приймає таке рішення у місячний строк саме після надходження від керівника уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
З аналізу наведених норм слідує, що компетенцією відповідача є складення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, а компетенцією Міністерства оборони України - прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Таким чином, відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділений повноваженнями приймати рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а має лише скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (можливості призначення та виплати такої допомоги) та направити його разом з поданими особою документами до Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення.
Доказів прийняття Полтавським ОВК рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу сторонами не надана, а судом не встановлено.
Одночасно, керівником повноваженого органу - Полтавського ОВК не подавався до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та документи, що зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку №975.
Отже, у даному випадку у розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України не виник обов`язок прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, та відповідачами не приймалося рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 23.09.2019, суд зазначає таке.
Так, відповідно до п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Суд зазначає, що оскільки Полтавським обласним військовим комісаріатом ще не було направлено зазначений висновок до Міністерства оборони України та Міністерством не розглянуто даний висновок та не прийнято рішення за результатами його розгляду, тобто спір між позивачем та Міністерством оборони України ще не виник, то задоволення позовних вимог в цій частині є передчасним.
Таким чином, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні даного позову з огляду на його необґрунтованість.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Полтавського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 ), Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6,м.Київ,03168) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва