Справа № 160/3281/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 липня 2020 року Справа № 160/3281/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «ВОЛОДИМИР» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30, -
24.03.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ВОЛОДИМИР» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
08.10.2019 р. ПП «Володимир» отримало рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №8617/04-36-55-30 від 30.09.2019 р. про анулювання реєстрації платником єдиного податку ПП «Володимир» з 01.10.2019 р.
Також у рішенні, яке оскаржується, наведено посилання на норми ПК України, а саме: абз.3 п.п. 299.10, ст.299; абз.8 п.п. 298.2.3, п.298.2 ст.298.
Висновок податкового органу про наявність у ПП «Володимир» податкового боргу в розмірі 32,31 грн. впродовж 2-3 кварталів 2019 р. є помилковим.
Позивач, в обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що починаючи з січня 2019 р., та станом на дату подання позовної заяви до суду, ПП «Володимир» має переплату з податку на додану вартість.
Щомісяця підприємством подавалась податкова декларація з податку на додану вартість. Декларації були прийняті контролюючим органом.
Відповідно до відомостей по рахунку слідує, що підприємство має переплату з ПДВ впродовж всього 2019 р., а не тільки за 2-3 квартали. Так, станом на 24.01.2019 р. переплата складала 208 грн., станом на 25.02.2019 р. 163 грн.; станом на 12.03.2019 р. 1183 грн.; станом на 23.05.2019 р. 916 грн.; станом на 25.07.2019 р. 619 грн.; станом на 25.07.2019 р. 619 грн.; станом на 23.09.2019 р. 476 грн.
З відомостей щодо податку на додану вартість рахунку слідує, що ПП «Володимир» 12.03.2019 р. сплатило наперед (авансом) 1020 грн. ПДВ, та впродовж наступних періодів поступово використовувало зазначені кошти для списання податку на додану вартість, але при цьому ніколи не мало податкового кредиту з податку на додану вартість впродовж 2019 р.
На підставі викладеного вище, позивач зазначає, що підстава для анулювання реєстрації ПП «Володимир», яка полягає у наявності податкового боргу в сумі 32 грн., 31 коп. з податну на додану вартість, зазначена у оскаржуваному рішенні, не відповідає фактичним обставинам.
Прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
В обгрунтування заявлених позовних вимог, представнк позивача зазначає, що перевірка ПП «Володимир» контролюючим органом не проводилась та відповідний акт перевірки не складався. Податковий борг в розмірі 32 грн. 21 коп. є значно меншим суми переплати підприємства в той самий період з податку на додану вартість.
На підставі викладеного вище, повноважний представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30 про анулювання реєстрації платником єдиного податку ПП «ВОЛОДИМИР».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 160/3281/20 за позовом Приватного підприємства «ВОЛОДИМИР» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30.
Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у ПП «ВОЛОДИМИР» рахується нодатковий борг станом на 01.05.2019 р.- у сумі 65,48 грн., станом на 01.05.2019 р. у сумі 65,48 грн., на 01.06.2019 р. у сумі 1085,48 грн., на 01.07.2019 р. - у сумі 1085,48 грн., на 01.08.2019 р. у сумі 32,31 грн., на 01.09.2019 р. - у сумі 32,31 грн.
В результаті несплаченнх штрафних санкцій в картці платника станом на 01.06.2019 р. виникла недоїмка у розмірі 1085,48 грн., яка була сплачена лише 01.07.2019 р. та 15.07.2019 р., в результаті чого автоматично нараховано пеню у розмірі 28,12 грн.
Станом на 01.08.2019 р. та 01.09.2019 р. в ІКП платника з податку на додану вартість обліковувалась пеня у розмірі 32,31 грн.
Представник відповідача у поданому відзиві також зазначає, що у ПП «ВОЛОДИМИР» на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів обліковувався податковий борг з податку на додану вартість: на 01.04.2019 р. недоїмка у розмірі 65,48 грн.; на 01.05.2019 р. недоїмка у розмірі 65,48 грн.; на 01.06.2019 недоїмка у розмірі 1085,48 грн.; на 01.07.2019 недоїмка у розмірі 1085,48 грн.; на 01.08.2019 недоїмка у розмірі 32,31 грн.; на 01.09.2019 недоїмка у розмірі 32,31 грн.
Так, як платником самостійно не виконано обов`язок щодо переходу на сплату інших податків, контролюючий орган на підставі ст.299 ПК України має повне право анулювати реєстрацію платника єдиного податку, шляхом виключення його з реєстру платників єдиного податку.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення від 30.09.2019 р. № 8617/04-36-55-30 про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи.
На підставі викладеного вище, та з посиланням на відповідні норми чинного податкового законодавства України, повноважний представник відповідача у задоволенні пред`явлених позвних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, враховуючи п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 01.07.2020 р.
Відповідно до ст. 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), які містяться в матеріалах справи у ПП «ВОЛОДИМИР» рахується податковий борг станом на 01.05.2019 р. у сумі 65,48 грн., станом на 01.05.2019 р. у сумі 65,48 грн., на 01.06.2019 р. у сумі 1085,48 грн., на 01.07.2019 р. у сумі 1085,48 грн., на 01.08.2019 р. у сумі 32,31 грн., на 01.09.2019 р. у сумі 32,31 грн.
В зазначеному вище акті перевірки від 08.02.2019 р. №5568/77-04-36-55-05-21/19315717 контролюючим олрганом зроблено висновок що дані камеральної перевірки свідчать про порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ПП «Володимир» (код ЄДРОПОУ 19315717). Відповідальність платника передбачена пунктом 1201.1 статті 1201 глави 11 розділу ІІ ПК України.
З огляду на несплату штрафних санкцій, відповідно до відомостей зазначених, в картці платника ПП «ВОЛОДИМИР» станом на 01.06.2019 р. виникла недоїмка у розмірі 1085,48 грн., яка була сплачена лише 01.07.2019 р. та 15.07.2019 р., в результаті чого автоматично нараховано пеню у розмірі 28,12 грн.
Станом на 01.08.2019 р. та 01.09.2019 р. в ІКП платника з податку на додану вартість обліковувалась пеня у розмірі 32,31 грн.
При цьому, судом встановлено, що у ПП «ВОЛОДИМИР» на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів обліковувався податковий борг з податку на додану вартість: на 01.04.2019 р. недоїмка у розмірі 65,48 грн.; на 01.05.2019 р. недоїмка у розмірі 65,48 грн.; на 01.06.2019 р. недоїмка у розмірі 1085,48 грн.; на 01.07.2019 р. недоїмка у розмірі 1085,48 грн.; на 01.08.2019 р. недоїмка у розмірі 32,31 грн.; на 01.09.2019 р. недоїмка у розмірі 32,31 грн.
З урахуванням викладеного вище, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення від 30.09.2019 р. № 8617/04-36-55-30 про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи.
На підставі викладеного вище, контролюючим органом зроблено висновок на підставі абз.3 п.299.10 ст.299 виключити з реєстру платників єдиного податку юридичних осіб вищезазначеного платника, відповідно абз.8 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України.
В матеріалах справи міститься скарга на рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.10.2019 р. адресована Державній податковій службі України в прохальній частині якої директор ПП «ВОЛОДИМИР» просив контролюючий орган розглянути скаргу та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №8617/04-36-55-30 «Про анулювання реєстрації платником єдиного податку ПП «ВОЛОДИМИР» від 30.09.2019 р.
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 20.12.2019 р. №13866/6/99-00-04-03-03-15 залишено скаргу ПП «Володимир» від 16.10.2019 р. без задоволення, а рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку без змін.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV, тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 299 ПК України, визначено порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку.

Відповідно до п.п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: 1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків; 5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми; 6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення; 7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності; 8) у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів; 9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленній позовній заяві та відзиві до неї, суд зазначає наступне.

Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме: станом на 01.05.2019 р. у сумі 65,48 грн., станом на 01.05.2019 р. у сумі 65,48 грн., на 01.06.2019 р. у сумі 1085,48 грн., на 01.07.2019 р. у сумі 1085,48 грн., на 01.08.2019 р. у сумі 32,31 грн., на 01.09.2019 р. у сумі 32,31 грн., що підтверджується даними інтегрованої картки платника з податку на додану вартість.

Зазначена вище позиція, кореспондується позиції визначеній в постанові ВС від 15.05.2018 р. у справі №813/676/17 (адміністративне провадження №К/9901/41942/18), в тексті якої зазначено, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи відповідно ч.2 ст.2 КАС України, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку ПП «ВОЛОДИМИР» від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30, винесено контролюючим органом на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано оскаржуване рішення.

Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви Приватного підприємства «ВОЛОДИМИР» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 18.03.2020 р. № 63 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «ВОЛОДИМИР» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві сто дві грн., 00 коп.).

Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «ВОЛОДИМИР» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2019 р. №8617/04-36-55-30, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова