Справа № 380/117/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/117/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

представника відповідача Лех. Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівське комунальне підприємство "Вулецьке" про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 за власні кошти знести самочинно збудований до квартири АДРЕСА_1 балкон розміром 10,5х1,5 м на стовпчиках та демонтувати самочинно встановлені сітчасту зі стовпчиками та бетонну огорожі на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працівниками ЛКП «Вулецьке» встановлено, що ОСОБА_1 самовільно, без дозвільних документів, добудувала до своєї квартири балкон розміром 10,25 х 1,5 м на стовпчиках та встановила сітчасту зі стовпчиками бетонну огорожі на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 . Враховуючи, що відповідачем самостійно не демонтовано самочинно влаштований балкон, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 22.01.2019 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівське комунальне підприємство "Вулецьке".

Представник позивача в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. 05.05.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, ЛКП "Вулецьке" в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 21.02.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 13.12.2019 № 192909164 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

23.12.2019 комісією у складі працівників ЛКП Вулецьке складено акт обстеження, яким зафіксовано факт самочинного влаштованого балкону до квартири АДРЕСА_1 .

Працівниками ЛКП «Вулецьке» встановлено, що ОСОБА_1 самовільно, без дозвільних документів, добудувала до своєї квартири балкон розміром 10,25 х 1,5 м на стовпчиках та встановила сітчасту зі стовпчиками бетонну огорожі на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 .

Для зобов`язання відповідача знести за власні кошти самочинно влаштований балкон, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з Положенням про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (із змінами) до повноважень Франківського районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Таким чином, за приписами вказаного Положення Франківська районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до судових органів із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частина 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

За змістом підпунктів 1.4.6 пункту 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 6,7 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.06. №45), власник квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до п.4 вказаних Правил власники наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 №5/6-2198 вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил

Відповідно до пункту 3 ДБН В.3.2-15-2005 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт передбачено, що реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

обу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Вказану правову позицію щодо застосування положень статті 376 ЦК України висловив Верховний Суд України у справі № 6-180цс14, та у постанові від 06.09.2017р. у даній справі.

Крім того, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Судом встановлено, що відповідачем на момент здійснення прибудови балкону необхідні дозвільні документи отримувались, а саме:

- технічні висновки за результатами обстеження будинку АДРЕСА_2 що до можливості прибудови балкону від вересня 2009 року;

- проект на відповідність будівельним нормам самовільно влаштування балкону в кв. АДРЕСА_3 2 по АДРЕСА_2 від 2009 року;

- довідка про погодження проекту на відповідність державним будівельним нормам самовільно влаштованого балкону в кв.2 по АДРЕСА_2 від 26.01.2010, №76/01;

- довідка Державного пожежного нагляду Франківського РВ м. Львів, про погодження проекту на влаштування балкону в квартирі АДРЕСА_1 , від 13.01.2010;

- копія довідки яка підтверджує звернення від 13.05.2010, №7/13/19-518, Відповідача що до будівництва балкону кв. 2 на вул. Остроградських, 16.

Отже, судом встановлено, що будівництво балкону до кв. 2 на вул АДРЕСА_2 з дотриманням проекту, не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб, а також здійснене з дотриманням будівельних норм.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не заслуговують уваги покликання позивача на те що добудува до квартири балкону розміром 10,5 х 1.5м., на стовпчиках за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 16/2, здійснюваласть без дозвільних документів.

Судом також з`ясовано, що відповідач має на меті здійснити реєстрацію права власності на вказану добудову, однак, на даний час перебуває на лікуванні про що свідчить медична документація долучена до матеріалів справи.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.06.2020.