Справа № 806/2299/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А У Х В А Л А
Справа № 806/2299/18
Головуючий у І інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В.
суддів: Смілянця Е. С. Ватаманюка Р.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа - Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,
в провадженні Сьомого апеляційного адміністративного суду перебувала вказана вище справа.
Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд звіту Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі №806/2299/18 відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року та накладення штрафу задоволено частково.
13 травня 2020 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на переїзд до іншого населеного пункту та витрат на правову допомогу, у якій позивачка зазначила про неможливість надання повного розрахунку витрат на адвоката та правову допомогу.
15 травня 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло заперечення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на заяву про компенсацію витрат на переїзд до іншого населеного пункту.
Згідно з відміткою на поштовому конверті 18 травня 2020 року ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розподіл та компенсацію судових витрат, до якої долучено письмові докази понесених позивачкою судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Так, в рішенні Hornsby v. Greece Європейський Суд з прав людини (далі - Суд) наголосив на тому, що стаття 6 Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, є частиною судового розгляду, тому витрати, понесені позивачкою, зокрема, під час розгляду звіту відповідача про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі №806/2299/18, підлягають відшкодуванню у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч.3 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ч.5 ст.143 КАС України передбачено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Перевіривши доводи заяв позивачки та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Ч.9 ст.139 КАС України передбачено що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до чч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16 та від 16 серпня 2019 року у справі №755/6702/16-а.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи встановлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Волковим Павлом Олександровичем укладено договір про надання правової допомоги №7 від 30.01.2020 року.
Згідно з актом №1 приймання-передачі наданої правової допомоги по Договору про надання правової допомоги №7 від 30.01.2020 року адвокат надав позивачці юридичні послуги на суму 6250 грн:
1) вивчення та правовий аналіз звіту відповідача, аналіз судової практики і судових рішень з аналогічних питань, узгодження з ОСОБА_1 позиції у справі, подача клопотань з додатками - 1250 грн;
2) підготовка процесуальних документів: клопотання про проведення судових засідань в режимі ВКЗ, клопотання про розгляд звіту відповідача, заява про розподіл та компенсацію судових витрат - 2500 грн;
3) участь у судовому засіданні 13.05.2020 - 2500 грн.
До вказаного вище акта долучено розрахунок витрат для складання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, у якому зазначено дату та витрачений час на кожну з наданих послуг.
Перевіривши подані позивачкою письмові докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені в акті №1 витрати на правову допомогу є співмірними до заявлених вимог та відповідачють складності справи.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка подала рахунок-фактуру №20200514/001 від 14 травня 2020 року та квитанцію про отримання готівкових коштів №20200514/001 від 14 травня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 оплатила 6250 грн за рахуном-фактурою №20200514/001.
З урахуванням наведеного, оскільки письмовими доказами підтверджується сума понесених судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 6250 грн.
Оцінюючи обґрунтованість витрат на прибуття представника позивача до суду, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з п.2 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.
Відповідно до ч.1 ст.135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Отже, витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Києво-Святошинським районним судом у зв`язку з відсутністю технічної можливості забезпечити проведення відеоконференції судового засідання, призначеного на 13 травня 2020 року о 12:00. Одночасно судом задоволено клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Житомирським окружним адміністративним судом.
З матеріалів справи встановлено, що представник позивачки - адвокат Волков П.О. брав участь в судовому засіданні від 13.05.2020 в приміщенні Житомирського окружного адміністративного суду.
Згідно з ч.3 ст.135 КАС України граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
При цьому встановлені чинним законодавством норми відшкодування витрат на відрядження не містять обмежень щодо відшкодування вартості пального, необхідного для переїзду до іншого населеного пункту власним автотранспортом.
Водночас, відсутність в чинному законодавстві максимального розміру компенсації вартості пального не позбавляють позивачку права на компенсацію підтверджених витрат, пов`язаних з переїздом її представника до іншого населеного пункту.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що зважаючи на карантинні заходи, запроваджені згідно з постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", станом на 13.05.2020 рух пасажирського транспорту міжобласного сполучення був зупинений, тому представник позивачки був позбавлений об`єктивної можливості скористатися таким видом транспорту.
Отже, заперечення відповідача про те, що вказані вище витрати не підлягають відшкодуванню, є необґрунтованими.
На підтвердження понесених на прибуття до суду витрат представник позивачки надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію водійського посвідчення та фіскальний чек від 13.05.2020 про придбання пального на суму 470,70 грн.
Згідно з поданим позивачкою розрахунком витрат пального на прибуття до Житомирського окружного адміністративного суду, зазначеним в клопотанні від 13.05.2020, відстань за маршрутом м.Київ-м.Житомир-м.Київ складає 282 км, середній показник витрати пального складає 8 л на 100 км, вартість 1л пального згідно з фіскальним чеком від 13.05.2020 з урахуванням знижки - 15,69 грн. З урахуванням наведених показників витрати на прибуття представника позивачки до Житомирського окружного адміністративного суду складають 353,97 грн.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачкою письмові докази підтверджують вартість пального, необхідного для переїзду з м.Києва до Житомирського окружного адміністративного суду власним автотранспортом, тому вимоги про відшкодування витрат в розмірі 353,97 грн є обґрунтованими.
Враховуючи той факт, що при прийнятті ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь позивачки понесених судових витрат на правову допомогу та на прибуття (6250 грн) до суду (353,97 грн) в розмірі 6603,97 грн (шість тисяч шістсот три гривні дев`яносто сім копійок).
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
заяву ОСОБА_1 про розподіл та компенсацію судових витрат задовольнити.
Постановити додаткову ухвалу у справі №806/2299/18.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (м.Житомир, вул.Довженка,45, ЄДРПОУ - 39765513) суму понесених судових витрат на правову допомогу та на прибуття до суду в розмірі 6603,97 грн (шість тисяч шістсот три гривні дев`яносто сім копійок).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Ватаманюк Р.В.