Справа № 320/2880/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року справа №320/2880/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А. О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлани Іванівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлани Іванівни, у якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №49604541 від 09 листопада 2019 року державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлани Іванівни про відмову у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182, за суб`єктом: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлану Іванівну внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення права власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за ним зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 395,7 кв.м. і розміщений на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :03:031:0182. Водночас позивач стверджує, що вказаний будинок знищено, що підтверджується відповідною довідкою про технічне обстеження об`єкта нерухомого майна, виданою ФОП ОСОБА_2 №179 від 29.10.2019 року.

Позивач вказує, що отримавши податкові повідомлення-рішення від 23.10.2019 року №0-2655 та №0-2655/р, виявив, що податок нараховано на знищене нерухоме майно, у зв`язку з чим звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. з метою державної реєстрації припинення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку зі знищенням об`єкта нерухомого майна. Проте державним реєстратором позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з посиланням на наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки земельна ділянка, на якій було розташовано будинок позивача, відчужена ним у 2017 році.

За таких обставин, позивач вважає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав №49604541 від 09.11.2019 року порушує його права та інтереси, оскільки він позбавлений можливості припинити право власності на знищене і фактично не існуюче майно.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.05.2020; від позивача та відповідача витребувано докази у справі.

17.04.2020 до суду на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 від ОСОБА_1 надійшли копії витребуваних доказів.

28.04.2020 на адресу суду на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 надійшли письмові пояснення у справі разом із копіями витребуваних доказів від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлани Іванівни.

У письмових поясненнях відповідачем зазначено, що 05.11.2019 ОСОБА_1 подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна з метою наступної реєстрації його знищення - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим № :03:031:0182. Під час розгляду заяви державний реєстратор здійснює пошуки у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно. За результатами пошуку було виявлено відомості про житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:031:0182. Номер будинку, його характеристики та власник будинку відмінні від позивача, але кадастровий номер земельної ділянки той же самий. На цій підставі державний реєстратор побачив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" стало підставою для відмови у державній реєстрації прав.

23.06.2020 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшли: клопотання про долучення до матеріалів справи доказів; заява про надання згоди на початок розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання; клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

24.06.2020 на адресу суду від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С. І. надійшли: заява про надання згоди на початок розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання; клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 закрито підготовче провадження у справі і вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Приймаючи до уваги подані сторонами клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, враховуючи те, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, у витребуванні додаткових доказів, суд прийшов до висновку здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС в Полтавській області 04.10.2000 (а.с.56-58).

За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :03:031:0182, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.09.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогозою О.П. за реєстровим номером 2701 та витягом про державну реєстрацію прав №35827177 від 12.10.2012, де реєстраційний номер майна зазначено 12707646 (а.с. 12-14).

Згідно технічного паспорта від 13.08.2012 на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1577, інвентарний номер 18-25045, виданого Обухівським бюро технічної інвентаризації, загальна площа вказаного житлового будинку становить 395,7 кв.м., житлова площа 91,2 кв.м. (а.с. 60-64).

22.10.2015 Департаментом ДАБІ у Київській області Веревському Руслану Михайловичу було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт №КС53 "Реконструкція індивідуального житлового будинку та будівництво господарських будівель та споруд" за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17-18).

12.02.2016 Департаментом ДАБІ у Київській області Веревському Руслану Михайловичу було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №КС22 "Реконструкція індивідуального житлового будинку та будівництво господарських будівель та споруд" за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 63/16 (а.с. 20-22).

Відповідно до технічного паспорта від 07.10.2015 на житловий будинок АДРЕСА_2, інвентарний номер 2-09/15, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансово-будівельна компанія "РА-ГРУП", загальна площа вказаного житлового будинку становить 607,6 кв.м., житлова площа 128,8 кв.м. (а.с.65-69).

Адреса будинку в деклараціях та технічному паспорті вказана згідно довідки обслуговуючого кооперативу "Дніпрова Хвиля-комфорт", виданої Веревському Руслану Михайловичу, про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Номер будинку по вул. Старокиївська, смт. Козин, Обухівського району, Київської області у довідці обслуговуючого кооперативу "Дніпрова Хвиля-комфорт" вказано згідно рішення двадцять четвертої сесії Козинської селищної ради V скликання №8 від 13 квітня 2009 року "Про присвоєння адреси котеджному містечку в ТОВ "Компанія "Дніпрова хвиля", відповідно до якого вирішено присвоїти котеджному містечку "Дніпрова хвиля" юридичну адресу: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 63 (а.с. 15)

Зазначеним рішенням зобов`язано ТОВ "Компанія "Дніпрова хвиля" та землевласників на території містечка "Дніпрова хвиля" при проведенні адресації, переадресації, укладенні цивільно-правових договорів нумерацію об`єктам нерухомості присвоювати наступним чином: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 63 /__ , де замість "__" зазначити номер домоволодіння (об`єкту нерухомості) згідно затвердженої схеми котеджного містечка "Дніпрова хвиля".

Таким чином, докази, наявні у матеріалах справи вказують на те, що номер будинку АДРЕСА_2 , стосуються одного і того ж об`єкту нерухомого майна.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №76372155 від 20.12.2016 вбачається, що 25.03.2016 ОСОБА_1 звернувся до реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області із заявою про реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (а.с. 23). До заяви додавалася декларація про готовність об`єкта до експлуатації (№КС22 від 12.02.2016) "Реконструкція індивідуального житлового будинку та будівництво господарських будівель та споруд"; технічний паспорт від 07.10.2015; інформаційний лист Козинської селищної ради №03 від 16.03.2016 про адресу місцезнаходження об`єкта нерухомого майна.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області Дядюри Анни Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29115008 від 05.04.2016 за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 607,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 як на новостворений об`єкт з реєстраційним номером 27, а не як на реконструкцію існуючого об`єкту з реєстраційним номером майна 12707646 (а.с.23).

Таким чином, судом встановлено, що за позивачем було двічі зареєстровано право власності на один об`єкт нерухомого майна: до реконструкції - у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та після реконструкції - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №76372155 від 20.12.2016, рішенням про закриття розділу №27 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи 15.12.2016 припинено право власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 607,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 на підставі знищення об`єкта нерухомого майна, підтвердженого довідкою ТОВ "ЗЕМБУДІНВЕСТПРОЕКТ" №180-ТІ від 12.12.2016 (а.с. 25).

При цьому, із Реєстру прав власності на нерухоме майно не вилучався запис про право власності позивача на житловий будинок із номером АДРЕСА_1 .

У 2019 році позивачем було отримано податкове повідомлення-рішення від 23.10.2019 року №0-2655 ГУ ДПС у м. Києві, згідно якого ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 16358,24 грн., за 2017 рік на суму 12454,10 грн., за 2018 рік на суму 7219,65 грн. (а.с. 34).

Із відповіді Головного управління ДПС у м. Києві від 13.03.2020 №871/АДВ/26-15-33-14-23 на адвокатський запит (а.с. 35), вбачається, що податок нараховано за житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа житлового будинку 395,7 кв.м).

Згідно другого податкового повідомлення-рішення від 23.10.2019 №0-2655/р ГУ ДПС у м. Києві Веревському Руслану Михайловичу було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 45941,67 грн. (а.с. 37).

Із відповіді Головного управління ДПС у м. Києві від 13.03.2020 №871/АДВ/26-15-33-14-23 на адвокатський запит (а.с. 35), вбачається, що податок нараховано за житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа житлового будинку 607,6 кв.м).

Водночас, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, вказані податкові повідомлення-рішення стосуються одного й того самого об`єкту нерухомого майна, що було знищено.

Виявивши, що запис про право власності на знищений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 - не вилучено із Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі чого проводиться нарахування податку на нерухоме майно, ОСОБА_1 отримав від ФОП ОСОБА_2 №179 від 29.10.2019 року довідку про технічне обстеження об`єкта нерухомого майна (а.с. 38).

Згідно даної довідки, при проведенні технічної інвентаризації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено знесення житлового будинку, реєстровий номер майна 12707646. Із цією довідкою позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. з метою реєстрації припинення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі його знищення.

Рішенням про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №49604541 від 09.11.2019 (а.с. 39) державний реєстратор відмовив у перенесенні відомостей про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182 та одночасній державній реєстрації його припинення, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якого у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

У поясненнях відповідача, наданих суду, зазначається, що під час розгляду заяви державний реєстратор здійснює пошуки у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно. За результатами пошуку відповідачем було виявлено відомості про житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:031:0182. Номер будинку, його характеристики та власник будинку відмінні від позивача, але кадастровий номер земельної ділянки той же самий. Згідно статті 120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок припиняється право власності на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений.

Відповідач вказав у поясненнях, що оскільки позивач набув право власності на будинок, що розміщений на земельній ділянці з кадастровим № :03:031:0182 за цивільно-правовим договором від 11.09.2012, а Реєстр речових прав містить актуальну інформацію про реєстрацію 01.11.2017 (з відкриттям розділу) права власності на жилий будинок, який розміщений на цій же земельній ділянці з кадастровим № :03:031:0182 за іншим правовласником, державний реєстратор вбачає наявними суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

Судом встановлено, що вказана земельна ділянка площею 0,15 га, з кадастровим номером :03:031:0182 була відчужена позивачем за договором дарування, посвідченим 02.02.2017 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. Веревському Андрію Михайловичу (а.с. 19).

Як вбачається з п. 1.1. цього договору дарувальник (позивач у справі) стверджує, що земельна ділянка на момент укладення цього договору вільна від будь-яких будівель, споруд та будівельних матеріалів, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 грудня 2016 року, індексний номер 76372155, виданим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №204990927 від 22.03.2020 року, за ОСОБА_5 01.11.2017 у було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м., земельна ділянка місця розташування: кадастровии?? номер: :03:031:0182, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0.15 га (а.с.32-33).

Водночас у поясненнях, викладених у заяві ОСОБА_5 , справжність підпису на якій завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В. 18.06.2020 за реєстровим номером 1885 (а.с. 97), він стверджує, що із позивачем по справі №320/2880/20 у нього відсутній будь-який приватно-правовий спір щодо прав на нерухоме майно, якого стосуються позовні вимоги. Крім того, ОСОБА_5 як власник земельної ділянки з кадастровим номером :03:031:0182, стверджує, що реєстрація припинення права власності позивача на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :03:031:0182, про що позивач просить суд, не порушує жодних прав та інтересів ОСОБА_5 .

Так, відповідно до ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Зокрема наявність нерухомого майна несе додаткові обов`язки для його власника, оскільки згідно ст. 265 Податкового кодексу у власників нерухомого майна є обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової нерухомості.

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 та пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, яка зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення для фізичних осіб не застосовується до об`єкта оподаткування, якщо площа такого об`єкта перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2. Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що невиключення запису про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що є знищеним, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, призводить до нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, отже впливає на права та інтереси позивача.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у зв`язку зі знищенням майна.

Згідно зі ст. 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Згідно з п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:

1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення;

2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта).

Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 по справі № 708/254/18 виклав правовий висновок, відповідно до якого умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Отже, згідно положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речове право (право власності Позивача) на нерухоме майно (на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ), що виникло до 1 січня 2013 року, визнається дійсним, адже реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Довідка ФОП ОСОБА_2 №179 від 29.10.2019 про технічне обстеження об`єкта нерухомого майна підтверджує, що при проведенні технічної інвентаризації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено знесення житлового будинку, реєстровий номер майна 12707646.

У встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядку позивач звернувся із заявою про реєстрацію припинення права власності на знищений житловий будинок з метою припинення усіх правовідносин, пов`язаних із правом власності на неіснуюче нерухоме майно.

За приписами Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 ( зі змінами, внесеними постановою КМУ від 26 червня 2019 р. № 599, що набрали чинності 23.07.2019) для проведення державної реєстрації припинення права власності особа має звернутися до органу державної реєстрації прав із заявою про таку реєстрацію. Реєстратор встановлює наявність відповідних відомостей в новому реєстрі. За їх відсутності переносить відомості про права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, до нового реєстру і одразу проводить державну реєстрацію припинення.

Таким чином, оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав порушує права та інтереси позивача, оскільки встановлені судом обставини свідчать про відсутність суперечностей між заявленим правом позивача на припинення права власності на знищений об`єкт та зареєстрованим правом власності на зовсім інше нерухоме майно (з іншою площею, іншим реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна, іншими технічними характеристиками).

Крім того, реєстрацією припинення права власності позивача на знищений житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не порушується прав та інтересів інших осіб, зокрема власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:031:0182, що підтверджується його письмовою заявою, справжність підпису на якій завірена нотаріально.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи вказане, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлани Іванівни №49604541 від 09 листопада 2019 року є обґрунтованими, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення права власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182, суд зазначає таке.

Метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ця мета зазначена також у статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі " ОСОБА_6 проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Отже, у цій справі, за наявності достатніх та належним чином поданих позивачем документів, з урахуванням позиції суду про необґрунтованість відмови у перенесенні відомостей про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182 та одночасній державній реєстрації його припинення згідно спірного рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №49604541 від 09.11.2019 за суб`єктом: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у відповідача, в даному випадку, відсутні повноваження діяти на власний розсуд, а, отже, і відсутні перешкоди у внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі знищенням об`єкту нерухомого майна.

Відповідно, ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі знищенням нерухомого майна.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України суд,

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №49604541 від 09 листопада 2019 року державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлани Іванівни про відмову у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182, за суб`єктом: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

3. Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлану Іванівну внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення права власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:031:0182.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30.06.2020.

Суддя Кушнова А.О.