Справа № 725/2869/20
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/2869/20
Номер провадження 2-а/725/108/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.,

за участю перекладача Купчишиної Л.В.,

представника позивача Кадермятової В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 червня 2020 року о 01 год. 40 хв. разом із громадянами Індії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії на напрямку 882-883 прикордонного знаку на відстані 200 метрів від лінії державного кордону на території Румунії за незаконне перетинання державного кордону з України в Румунію, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Герца» на території Герцаївської об`єднаної територіальної громади, Герцаївського району Чернівецької області та 23 червня 2020 року о 16 годину 00 хвилин переданий Українській стороні в міжнародному пункті пропуску «Порубне» за прискореною процедурою реадмісії. У зв`язку із вчиненням незаконного перетинання державного кордону з Україною в Румунію у складі групи осіб відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, 23 червня 2020 року ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням правопорушення законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП був затриманий на термін до трьох діб, з метою з`ясування обставин вчинення правопорушення, про що письмово повідомлено Посольство Республіки Індія в Україні.

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення або ж перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, просив прийняти рішення про примусове видворення громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримати його з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців.

Представник позивача в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вказав що на даний час він маючи паспорт громадянина Індії може законно перебувати на території України й відповідно може добровільно виконати рішення щодо примусового повернення та виїхати за межі України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 червня 2020 року о 01 год. 40 хв., разом із громадянами Індії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії на напрямку 882-883 прикордонного знаку на відстані 200 метрів від лінії державного кордону на території Румунії за незаконне перетинання державного кордону з України в Румунію, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Герца» на території Герцаївської об`єднаної територіальної громади, Герцаївського району Чернівецької області.

23 червня 2020 року о 16 годину 00 хвилин відповідача було передано Українській стороні в міжнародному пункті пропуску «Порубне» за прискореною процедурою реадмісії.

Крім того, у зв`язку із вчиненням незаконного перетинання державного кордону з Україною в Румунію у складі групи осіб щодо відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, однак на час розгляду справи рішення по даному протоколу не прийнято та судом не вирішено питання про притягнення відповідача до відповідальності.

Відповідно до рішення від 23 червня 2020 року, затвердженого в.о. начальника Чернівецького прикордонного загону, вирішено примусово повернути з України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 й відповідно останнього зобов`язано покинути територію України до 25 червня 2020 року.

Однак, як убачається з матеріалів справи, зокрема з пояснень відповідача, вищевказане рішення громадянином Індії ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконано у зв`язку із відсутністю коштів на придбання квитка та відсутністю авіарейсів з території України.

Так, в силу вимог частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частин 11 та 12 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Тобто, у випадку застосування процедури реадмісії до такої особи положення чинного законодавства не містять застережень щодо неможливості її затримання.

При цьому, частиною 13 статті 289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, особу може бути затримано на термін шість місяців, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Так, звертаючись до суду з позовом про затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , з метою забезпечення його видворення, строком на 6 (шість) місяців, позивач посилався на те, що відповідач перебуває на території України без достатнього фінансового забезпечення та наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України й відповідно виконати рішення щодо добровільного повернення з території України не має можливості, що на думку позивача може свідчити про ухилення відповідача від добровільного виїзду за межі України. Крім того, відповідач порушив законодавства України та незаконно здійснив перетин кордону з України в Румунію.

Тобто, в якості підстав для звернення до суду з даним позовом щодо затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 позивачем визначено відсутність фінансового забезпечення відповідача та не виконання рішення щодо виїзду за межі України. При цьому, позивачем не заперечується факт того, що відповідач у визначеному законом порядку з одержанням візи прибув на територію України та має відповідно паспортний документ, що ідентифіковує його особу.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закону № 3773-VI).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Стаття 9 цього Закону визначає, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

При цьому, положеннями п. 14 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону визначено, що в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону №3773-VI).

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянста» передбачено підстави та випадки за наявності яких можна примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Тобто, із аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Крім того, частиною 4 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

При цьому судом встановлено, що відповідач - громадянин Республіки Індія в законному порядку в`їхав на територію України, що підтверджено паспортом відповідача, в якому наявні дані про отримання відповідачем візи на в`їзд на територію України ( а.с. 12). Таким чином, особа відповідача встановлена та відсутня необхідність для його ідентифікації й відповідно перебуваючи на території України статусу нелегала він не має.

Також з матеріалів справи убачається, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 має посвідку на тимчасове проживання в України на термін дії до 20 вересня 2020 року ( а.с. 12).

При цьому, доводи позивача про те, що відповідачу у зв`язку із порушенням міграційного законодавства рішенням УДМСУ в Полтавській області від 4 червня 2020 року було скасовано дію посвідки на тимчасове проживання в Україні належними доказами не підтверджено й відповідно будь-яких офіційних даних на підтвердження вказаного суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано доказів відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, а також доказів неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, наявність у відповідача оригіналу паспорта громадянина Республіки Індія.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що на даний час відповідач має паспортний документ, що дозволяє йому легально виїхати з території України, а також відсутні дані про перевищення ним строків перебування на території України , суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для затримання іноземця з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, а також відсутні й підстави для його видворення, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, доводи позивача про те, що відповідач не виконав рішення про його примусове повернення від 23 червня 2020 року в добровільному порядку та не виїхав за межі України до 25 червня 2020 року, що є підставою для його затримання та подальшого видворення також є безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів справи, громадянин Індії ОСОБА_1 був 23 червня 2020 року затриманий на 72 годити й відповідно фізичної можливості виїхати за межі України у строк до 25 червня 2020 року не мав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем наявності таких обов`язкових умов, за яких можливе примусове видворення особи, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи й відповідно відсутність законних підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало