Справа № 196/307/20
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/307/20
№ провадження 2-а/196/10/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області, як адміністративний суд, у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участі секретаря - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лози Ігора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до поліцейського СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лози Ігора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 02 березня 2020 року поліцейським СРПП №3 Царичанського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лоза І.В. у відношенні нього винесена постанова про накладення адімінстративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №635306, відповідно до якої він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Як вказано в постанові, що він 02.03.2020 року, близько 11 год. 58 хв., в смт Царичанка вул.Центральна, 90, здійснив стоянку на газоні, чим порушив вимоги п.15.10 є) ПДР України. Постановою у відношенні нього застосовано адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Вважає постанову протиправною, оскільки його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., а тому підлягє скасуванню, виходячи з наступних обставин.

02 березня 2020 року, близько 11 год. 58 хв., рухаючись на особистому автомобілі ВАЗ 21099 по автомобільній дорозі, вулиця Царичанська смт Царичанка, він здійснив зупинку на узбіччі, що прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини напроти Царичанського автовокзалу з метою передання вантажу водію маршрутного транспортного засобу.

В той час коли він зупинився позаду його автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції та перегородив йому рух заднім ходом. Потім, до його автомобіля підійшов поліцейський Лоза І.В. та пояснив, що він порушив правила дорожнього руху, а саме: здійснив стоянку на газоні, з чим він не погодився.

Поліцеський Лоза І.В. почав складати постанову, його пропозиція оглянути місце події та встановити чи є дана ділянка саме газоном поліцейським була проігнорована. Також, він повідомив, що з постановою не згоден, проте підписав постанову, щоб отримати її копію. Крім цього, він надав свої письмові пояснення на окремому аркуші.

Фактично розгляду справи не було проведено, права йому зачитані не були та не було повідомлено чи проводиться відеофіксація розгляду справи.

При цьому, відповідно до термінів, наведених в ПДР України, для визначення ділянки газоном, то відповідна ділянка повинна бути густо засаджена дерном, тобто мати однорідне густе трав`янисте спецаільно засаджене покриття.

Проте, як вбачається з фотознімків, огляду місця зупинки, не вбачається, що ним була здійснена стоянка саме на газоні, оскільки місце зупинки його автомобіля не відповідає ознакам такого поняття як "газон". На даній земельній ділянці взагалі відсутнє булдь-яке дернове покриття, яке штучно створене, а в наявності суміш землі з камінням, що в свою чергу виключає наявність протиправності в його діях. При цьому, фактично на вказану земельну ділянку проводиться висадка пасажирів у зв`язку з тим, що ширина проїзної частини занадто вузька та не дає можливості здійснити висадку пасажирів чи вантажу не заважаючи руху іншим транспортним засобам, що рухаються по даній автомобільній дорозі постійно.

Крім цього, всупереч вимогам КУпАП, відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху було винесено не читабельну постанову серії БАА №635306 від 02.03.2020 року.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст. 20, 159-161 КАС України, ст.ст. 122 ч.1, 283, 287-289 КУпАП України прохає суд:

- скасувати постанову поліцейського СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лози Ігоря Володимировичасерії серії БАА №635306 від 02.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідач поліцейський СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лоза І.В. не скористався своїм правом направити відзив на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Поліцейський СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лоза І.В. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи до суду не надіслав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з постанови серії БАА №635306, позивач ОСОБА_1 02.03.2020 року об 11 год. 38 хв. в смт.Царичанка по вул. Центральна, 90 здійснив зупинку на газоні, чим порушив п.15.10 "є" ПДР України, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.9, 26).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Частиною 1 статті 122 КУпАП України передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил стоянки.

Стоянка транспортного засобу - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог Правил дорожнього руху, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії БАА №635306 позивач порушив вимоги п. 15.10 є) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Так, відповідно до п. 15.10 стоянка забороняється а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Згідно з п.1.10 ПДР Розділу "Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення": газони - це ділянка однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування. Для визначення ділянки газоном згідно ПДР відповідна ділянка повинна бути густо засаджена дерном, тобто мати однорідне густе трав`янисте спеціально засаджене покриття. До газону також пред`являються вимоги, що він повинен бути висотою ґрунту не менше 15 см, огороджений бардюрним каменем.

Однак, як слідує з матеріалів та наявних доказів по справі, а саме відповідно до фотографічних матеріалів на 10 а.с. не вбачається, що позивачем була здійснена стоянка саме на газоні, оскільки місце стоянки не відповідає ознакам такого поняття, як "газон", що в свою чергу виключає наявність протиправності в діях позивача.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, зазначивши, що він здійснив стоянку власного автомобіля на ділянці, яка не має ознак "газону".

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб`єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Факт вчинення правопорушення підтверджено наявною в матеріалах справи постановою про адміністративне правопорушення від 02 березня 2020 року (а.с.9, 26), проте інших належних та допустимих доказів, а саме витягу з карти міста або будь - яких інших документальних доказів, які б підтверджували, що саме на місці стоянки, було облаштовано газон, відповідачем до матеріалів даної адміністративної справи не надано.

Як вбачається з постанови серія БАА №635306 від 02.03.2020 року, в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, при цьому в постанові про адміністративне правопорушення відсутні мотиви відхилення інших доказів, зокрема пояснення правопорушника чи пояснення можливих свідків. Відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції відсутній.

Посилань на будь-які інші докази вказана постанова також не містить.

Відповідно до ст.159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що позивач 02.03.2020 року об 11 год. 38 хв. в смт.Царичанка по вул. Центральна, 90 порушив вимоги п.15.10 "є" ПДР України та здійснив стоянку на газоні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на працівника патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, відповідач не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Отже, відповідачем не доведено факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення вимог п.15.10 "є" Правил дорожнього руху України, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №635306.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За правилами ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, суд приходить до висновку, що постанову серії БАА №635306 від 02.03.2020 року у відношенні ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати.

При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8-10, 20, 72, 77, 90, 159, 241-246, 250, 286, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лози Ігора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити повністю.

Постанову поліцейського СРПП №3 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції Лози Ігоря Володимировича серії БАА №635306 від 02 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча О.М. ГУДИМ