Справа № 140/6315/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

01 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6315/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у сумі 49864,00 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду клопотанні від 23 квітня 2020 року №875 позивач - Військова частина НОМЕР_1 просив поновити строк на звернення до адміністративного суду з даною позовною заяво. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що шкода, завдана військовій частині НОМЕР_1 , яка полягає в нестачі майна на суму 49864,00 грн. була виявлена під час проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року, за результатами чого було затверджено акт від 24 квітня 2017 року. Таким чином, день наступний за днем коли виявлена шкода є початком відліку строку для звернення до суду, а саме 25 квітня 2017 року.

Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року встановлений строк для звернення до суду в три роки.

Позивач вважає, що оскільки даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду, однак законом встановлений інший строк, ніж в Кодексі адміністративного судочинства України (далі КАС України) і який складає три роки з дня виявлення завданої шкоди, то саме він має застосовуватись при зверненні до адміністративного суду з даною позовною заявою. Крім того, звертає увагу, що до 29 березня 2019 року здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 03 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 425 КК України.

11 червня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача в якому заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач зазначаючи в позовній заяві початком відліку строку 25 квітня 2017 року, тобто день наступний за днем, коли була виявлена шкода, помилково застосував трьохрічний строк звернення до суду, передбачений статтею 4 Закону України» «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Однак, згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Закон України» «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» вступив в дію 31 жовтня 2019 року. До цього до зазначених позивачем правовідносин застосовувались норми Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-вр, відповідно до пункту 5 якого час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством. Відтак, відповідач вважає, що позивач після початку відліку строку позовної давності 25 квітня 2017 року пропустив строк звернення до суду, передбачений частиною другою статті 122 (далі КАС України).

З огляду на предмет спору, характер спірних правовідносин, що виникли між учасниками справи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду, а клопотання відповідача про залишення позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди без розгляду підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 перебував на посаді командира Військової частини НОМЕР_1 з 30 червня 2016 року по 29 червня 2017 року.

Військовою частиною НОМЕР_1 29 липня 2016 року в особі колишнього командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був укладений договір № 58 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 про закупівлю плит деревостружкових розпиляних 92 м.кв., на загальну суму 49 864,00 грн.

Платіжним дорученням № 1008 від 29 липня 2016 року було здійснено перерахування коштів на рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за отримані плити деревостружкові розпиляні за накладною № 69 від 29 липня 2016 року, згідно з договором № 58 від 29 липня 2016 року на загальну суму 49 864 грн. (оплату фактично проведено 01 серпня 2016 року).

Відповідно до акту проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року від 24 квітня 2017 року, комісією було встановлено, нестачу плит деревостружкових, розпиляних 92 м.кв., на загальну суму 49 864,00 грн. Інвентаризація майна бойової підготовки була проведена під час внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, шкода завдана Військовій частині НОМЕР_1 , полягає в нестачі майна на суму 49 864,00 грн., яка була виявлена під час проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року, за результатами чого було затверджено акт від 24 квітня 2017 року. Таким чином, день наступний за днем коли виявлена шкода є початком відліку строку для звернення до суду, а саме 25 квітня 2017 року.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Позивач вважає, що про наявність підстав для звернення до суду йому стало відомо 24 квітня 2017 року, що підтверджується актом проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року від 24 квітня 2017 року, а день наступний за днем коли виявлена шкода є початком відліку строку для звернення до суду, а саме 25 квітня 2017 року. Разом з тим, позовна заява про стягнення зі ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 49864,00 грн. подана до суду 23 квітня 2020 року (дата штемпеля поштового відділення на конверті, у якому було скеровано позов до суду), що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до суду.

Твердження позивача, що позов поданий в межах строків статті 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX, відповідно до якої особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX прийнятий 03 жовтня 2019 року, набрав чинності 31 жовтня 2019 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебував на посаді командира Військової частини НОМЕР_1 з 30 червня 2016 року по 29 червня 2017 року, а шкода завдана Військовій частині НОМЕР_1 , яка полягає в нестачі майна на суму 49 864,00 грн., була виявлена під час проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року, за результатами чого було затверджено акт від 24 квітня 2017 року.

Відтак, на спірні правовідносини Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX не поширюється.

До прийняття вказаного закону до зазначених позивачем правовідносин застосовувались норми Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-вр.

Відповідно до пункту 5 зазначеного Положення час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на зори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

Таким чином, пункт 5 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-вр, не встановлював іншого строку, ніж передбачено відповідним процесуальним законодавством України.

При цьому, суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року в справі № 818/1688/16 визначила, що аналогічні спори підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню строки звернення до суду передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача на пункт 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, суд не бере до уваги з огляду на вищезазначені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, які, по-перше, мають вищу юридичну силу, по-друге, передбачають можливість встановлення інших, ніж цей Кодекс, строків виключно законами.

Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки право у позивача на звернення до суду з адміністративним позовом виникло 25 квітня 2017 року, проте, адміністративний позов поданий лише 23 квітня 2020 року, а поважних причин пропуску строку судом не встановлено.

Крім того, даний позов подано з пропуском строку звернення від моменту винесення Військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України постанови від 29 березня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000107 від 03 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 425 КК України, на яку звертає увагу позивача, та прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 наказу (з основної діяльності) №156 від 12 серпня 2019 року Про результати службового розслідування за фактом фактичної нестачі майна, а саме деревостружкової плити у кількості 92 метри квадратних, поставленої за договором №59 від 29 липня 2016 року на суму 49 864,00 грн.

З огляду на зазначене, вказані позивачем в клопотанні від 23 квітня 2020 року №875 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними.

У відповідності до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення КАС України, суд може залишити позовну заяву без розгляду і в тому випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, а також і в тому випадку, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважним.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами відповідача викладеними у клопотанні про залишення позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди без розгляду і залишає без розгляду вказаний позов.

Керуючись статтями 122, 123, 205, 229, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, задовольнити.

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, , з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя А.Я. Ксензюк