Справа № 380/271/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/271/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Іванейко О.В.,

представник третьої особи Львівської міської ради Бірюков Ю.І.

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Львівської міської ради та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (79022, м. Львів, вул. Виговського,34; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з вимогою: зобов`язати ОСОБА_1 , мешканку квартири АДРЕСА_1 демонтувати прибудову розмірами 1,50 мх5,00м на цегляних опорах, самочинно здійсненну на землях комунальної власності міста.

Ухвалою суду від 15.01.2019 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач 06.02.2020 подав заяву за вх, № 6638 про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Львівську міську раду (79008, пл. Ринок,1 м. Львів), третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

На адресу суду повернулась поштова кореспонденція суду від відповідача та третіх осіб на стороні відповідача з відміткою органу поштового зв`язку «інші причини що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення».

Суд перевірив вказані у позовній заяві відомості про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 та отримав інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання останньої, а саме: з 23.11.1999 року зареєстроване місцепроживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а.с.123).

Суд також перевірив вказані у позовній заяві відомості про зареєстроване місце проживання третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та отримав інформацію щодо зареєстрованого місця проживання останніх, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.123) .

Проте, на адресу суду неодноразово поверталась поштова кореспонденція суду від відповідача та третіх осіб на стороні відповідача з відміткою органу поштового звязку «інші причини що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

28.05.2020 на сайті Львівського окружного адміністративного суду було розміщено повідомлення щодо розгляду даної справи.

За клопотаннями позивача та третьої особи на стороні позивача розгляд підготовчого засідання неодноразово відкладався, про що свідчать клопотання про відкладення розгляду справи від 18.03.2020 за вх. № 1343 ел, 01.04.2020 за № 2124 ел., 09.04.2020 за № 2526 ел. у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою не поширення COVID-19.

Ухвалою суду від 02.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач не надіслав суду відзив на позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п. 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 23 жовтня 2014 року «Про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 » відповідача зобов`язано демонтувати прибудову розміром 1,50 х 5,00 м. на цегляних опорах, самочинно здійснену ина землях комунальної власності в термін до 01 грудня 2014 року. На виконання зазначеного розпорядження, ЛКП «Сигнівка» неодноразово попереджало відповідача про демонтаж самочинного будівництва здійсненого ним на АДРЕСА_1 . Згідно акту комісії ЛКП «Сигнівка» від 30 грудня 2014 року відповідач самочинно здійсненого будівництва не демонтувала. Просить позов задовольнити та зобов`язати відповідача демонтувати прибудову розміром 1,50х5,00 м на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник третьої особи - Львівської міської ради позовні вимоги підтримав у повному, просив позов задоволити повністю.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Будинок по АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності Львівської міської ради та знаходиться на обслуговуванні Львівського комунального підприємства «Сигнівка».

Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію від 31.12.2014 виданої відділом житлового господарства Львівського комунального підприємства Залізничної РА ЛМР «Сигнівка» у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

17.09.2014 комісія працівників ЛКП «Сигнівка» при виході на місце за адресою АДРЕСА_1 встановила, що гр. ОСОБА_1 самочинно здійснила прибудову розміром 1,50 х5,00 м на цегляних опорах.

Постановою адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради № 198 від 22.09.2014 за самочинне встановлення балкону, що є порушенням п.20.1.31 Правил благоустрою м. Львова і передбачена відповідальність ст. 152 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Відповідачем сплачено штраф у сумі 340 грн., що підтверджується квитанцією № 40 від 06.10.2014 (а.с.19).

07.10.2014 на засіданні міжвідомчої комісії Залізничної районої державної адміністрації було складено Протокол засідання міжвідомчої комісії № 31 де було заслухано заяву гр. ОСОБА_5 , мешканки квартири АДРЕСА_4 , та інформацію ЛКП «Сигналівка» про самочинне будівництво на АДРЕСА_1 : гр. ОСОБА_1 , мешканка кв. НОМЕР_2, на землях комунальної власності міста самочинно здійснила прибудову розміром 1,50х5,00 м на цегляних опорах; гр. ОСОБА_4 , мешканки кв . НОМЕР_3 , на землях комунальної власності міста самочинно здійснила прибудову розміром 2,00х4,50 м. на бетонних опорах. Даним протоколом зобов`язано гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 демонтувати прибудови, самочинно влаштовані на землях комунальної власності міста до кв. АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_5 (а.с.7).

На підставі висновку міжвідомчої комісії - протоколу № 31 від 07.10.2014, керуючись рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №835 «Про затвердження положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у місті Львові», враховуючи заяву ОСОБА_6 Залізничною районною адміністрацією ЛМР було винесено розпорядження голови районної адміністрації Львівської міської ради № 698 від 23 жовтня 2014 року «Про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 ». Розпорядженням відповідача зобов`язано демонтувати прибудову розміром 1,50х5,00 м. на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 в термін до 01 грудня 2014 року (а.с.6).

ЛКП «Сигнівка» надсилало відповідачу рекомендованою кореспонденцією листи від 20.11.2014 та 22.11.2014 із повідомленням про необхідність виконання вказаного розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

ОСОБА_1 розпорядження від 23.10.2014 та повідомлення від 20.11.2014 та 22.11.2014 отримала нарочно, про що свідчить її особистий підпис з датою про отримання (а.с. 6,10-11). За результатами перевірки здійсненої комісією ЛКП «Сигнівка» було складено акти від 30.12.2014 з яких вбачається, що Розпорядження №689 від 23.10.2014 добровільно не виконано.

Враховуючи наведені обставини, для усунення виявлених порушень, Залізнична районна державна адміністрація ЛМР звернулася до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2015 року позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати прибудову розміром 1,50 х 5,00 м на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У грудні 2018 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

02.10.2019 Велика Палата Верховного суду у справі № 462/348/15-ц касаційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради залишила без задоволення. Постанову Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

10.01.2020 позивач звернувся з позовом до Львівського окружного адміністративного суду, оскільки відповідачем вказане розпорядження № 689 від 23.10.2014 не виконано, не демонтовано прибудову розміром 1,50х5,00 м. на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 , на попередження ЛКП «Сигнівка» відповідач не реагує.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ст. 319 цього ж Кодексу - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частина 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 2 ст. 139 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з підпунктом 1) пункту а) частини першої статті 30 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Згідно з підпунктом 3) пункту б) частини першої статті 31 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні визначає Закон України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII (далі Закон №2780-XII). Відповідно до статті 7 цього Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Компетенцію виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування визначено у статті 14 Закону №2780-XII. До компетенції яких, зокрема, належать: - надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом; - забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

01.11.2016 Львівська міська рада прийняла рішення №977 «Про затвердження Положень про районні адміністрації Львівської міської ради та їх структур», яким затвердила серед іншого Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради (далі - Положення).

Відповідно до підпункту 3.6.7. пункту 3.6 Положення, із змінами внесеними рішенням виконкому від 20.07.2018 № 759, голова районної адміністрації у порядку, визначеному законодавством, видає у межах компетенції районної адміністрації розпорядження, вносить в них зміни та доповнення, організовує їх виконання.

Відповідно до розділу 4 Положення до компетенції районної адміністрації належать такі повноваження:

здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян;

розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо);

звернення до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ про виселення громадян з жилих приміщень, у яких вони незаконно проживають; визнання осіб такими, які втратили право на користування жилими приміщеннями; щодо фактів самочинного будівництва; з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV (далі - №687-XIV) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Розділом IV Закону №3038-VI врегульовано порядок забудови територій. Згідно зі статтею 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після:

- подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

25.05.2007 Львівська міська рада прийняла рішення №331 «Про затвердження Положення про міжвідомчі комісії при виконкомі і районних адміністраціях Львівської міської ради», відповідно до якого додатком 3 затвердила Положення про міжвідомчу комісію при районній адміністрації Львівської міської ради (далі Положення №331).

Відповідно до пункту 3 додатка 3 Положення №331 міжвідомча комісія розглядає питання і дає технічні висновки, серед іншого, про:

3.1 перепланування житлових будинків (квартир), нежитлових приміщень і господарських споруд за рахунок надбудови (прибудови) чи виконання інших робіт, які передбачають втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, виділення в окреме користування господарських приміщень;

3.10 перестановку та влаштування нових сантехприладів, закладку існуючих і влаштування нових дверних та віконних прорізів, зміну напрямку відкриття дверей, влаштування комунальних вигод у житлових будинках, квартирах;

3.11. здійснене (здійснюване) юридичними, фізичними особами, фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності самочинне будівництво, самочинну реконструкцію, перепланування, переобладнання та капітальний ремонт існуючих об`єктів житлових будинків (квартир), нежитлових будинків (приміщень), у тому числі зі зміною їх функціонального призначення, відповідно до вимог Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого відповідним рішенням виконавчого комітету.

Порядок розгляду питань на міжвідомчій комісії регламентовано в пункті 4 Положення.

Так, для розгляду питань на міжвідомчій комісії громадяни через районний Центр надання адміністративних послуг подають заяву на ім`я голови районної адміністрації з необхідними документами або належно завіреними копіями згідно з переліком. Головний інженер львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, перевіряє наявність документів згідно з переліком (додаток 1 до цього Положення). Копії правовстановлюючих документів (договори купівлі-продажу, дарування, свідоцтва про спадщину, свідоцтва про право власності, технічні паспорти) і підписи на заявах завіряє директор львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, за місцем розташування об`єкта (пункт 4.1 Положення №331 в редакції рішення Львівської міської ради №149 від 15.03.2013);

4.3. У протоколі засідання комісії секретар міжвідомчої комісії викладає розширену суть розглянутого питання і записує висновки, які підписують члени комісії, присутні на засіданні. Член комісії, який не згідний з прийнятим висновком, записує у протоколі своє обгрунтування. Рішення комісії приймається більшістю від загального складу комісії.

4.4. На засідання міжвідомчої комісії запрошуються заявник або уповноважена ним особа у разі, якщо вони звернулися з відповідною заявою про особисту присутність на засіданні комісії.

4.5. При необхідності міжвідомча комісія розглядає питання і проводить обстеження з виїздом на місце.

4.6. У висновках комісії зазначається під чиїм наглядом будуть виконуватися передбачені роботи.

4.7. Висновки міжвідомчої комісії затверджуються розпорядженням голови районної адміністрації.

09.09.2011 виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №835, яким затвердив Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі Положення №835, чинне на час виникнення спірних правовідносин). Це Положення регулювало процедуру вирішення питань, пов`язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об`єктів містобудування та архітектури.

Згідно з пунктом 1.3. розділу 1 Положення №835 житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Розділом 2 Положення №835 врегульовано питання щодо виявлення та реєстрації фактів самочинного будівництва.

Як визначено в пункті 2.1 розділу 2 Положення №835 відповідальність за своєчасне виявлення, попередження і вжиття заходів щодо припинення самочинного будівництва покладається на уповноважених посадових осіб та інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

На особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження (додається), протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі (пункт 2.6 розділу 2 Положення №835).

Акт-попередження у всіх випадках самочинного будівництва складається на момент його виявлення, тобто негайно, та реєструється у журналі реєстру самочинного будівництва (форма довільна). У справах, які належать до повноважень інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, районні адміністрації скеровують акти-попередження у вказану інспекцію для прийняття відповідного рішення (пункт 2.7. розділу 2 Положення №835).

В пункті 3.1. розділу 3 Положення №835 визначено, що розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.

Порядок розгляду заяв фізичних або юридичних осіб з питань самочинного будівництва регламентовано в розділі 4 Положення №835.

Прийняття рішень щодо самочинного будівництва та їх наслідки визначає розділ 5 Положення №835.

Відповідно до пункту 5.1. розділу 5 Положення №835 міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з таких рішень:

- про передачу матеріалів до суду у разі істотного відхилення будівництва від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотного порушення будівельних норм і правил з відповідним позовом про зобов`язання проведення особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відповідної перебудови. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (підпункт 5.1.1.);

- про передачу матеріалів до суду щодо визнання за територіальною громадою міста права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності, якщо це не порушує права інших осіб. У разі визнання права власності за територіальною громадою міста особа, яка вчинила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, визначених організаціями, які відповідно до законодавства мають право здійснювати оцінку майна, нерухомості, складати кошториси. Після визнання за територіальною громадою міста права власності на нерухоме майно районна адміністрація подає на розгляд виконавчого комітету проект рішення про передачу такого майна на баланс та обслуговування відповідного львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, зі зміною договору найму з наймачем (наймачами) майна (підпункт 5.1.2.);

- про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти (підпункт 5.1.3.) (- у разі неможливості виділення земельної ділянки для цього будівництва; - у разі заперечення виконавчим органом міської ради визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності і не підлягає передачі у власність; - у разі порушення прав інших осіб);

- про погодження самочинного будівництва за наявності позитивних висновків, документів і матеріалів, обумовлених у пунктах 4.3, 4.6, 4.8 цього Положення, та договору про погодження самочинного будівництва, укладеного особою-порушником з районною адміністрацією до підготовки проекту розпорядження голови районної адміністрації, внесення коштів до цільового фонду розвитку соціальної інфраструктури м. Львова згідно з цим договором, розмір яких визначається у відсотках до оціночної вартості споруди у діючих цінах, з врахуванням її фізичного зносу (підпункт 5.1.4.).

В пп. 5.1.4.7. підпункту 5.1.4 пункту 5.1. розділу 5 Положення №835 у разі позитивного розгляду питання самочинного будівництва особа-порушник укладає з районною адміністрацією договір про погодження самочинного будівництва.

Згідно з пунктом 5.3. розділу 5 Положення №835 у разі ухилення або відмови особи від знесення самочинного будівництва у терміни, визначені розпорядчими документами, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Рішення виконавчого комітету №835 від 09.09.2011 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» втратило чинність на підставі рішення Львівської міської ради №619 від 05.07.2019 «Про внесення змін до деяких рішень виконавчого комітету», однак, в даному випадку, на момент прийняття розпорядження про самочинне будівництво здійснене ОСОБА_1 таке було чинним.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

За змістом підпунктів 1.4.6 пункту 1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 6,7 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.06. №45), власник квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до п.4 вказаних Правил власники наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 №5/6-2198 вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил

Відповідно до пункту 3 ДБН В.3.2-15-2005 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» передбачено, що реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Відповідно до пункту 1.5.5 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835, реконструкція житлового будинку перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем не виконано розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 698 «Про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 » Вище зазначений факт підтверджує акт складений 30.12.2014 ЛКП «Сигнівка» про те, що відповідачем не виконано розпорядження № 698 від 23.10.2014 року.

Доказів виконання чи скасування розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 698 «Про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 » відповідачем до суду не подано, як і доказів оскраження такого розпорядження.

При цьому, відповідач не надав суду належних та достатніх доказів, які б спростували доводи позивача про наявність у ОСОБА_1 дозвільних документів на здійснення прибудови розмірами 1,50 м х 5,00 м на цегляних опорах.

Статтею 5 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» (далі - Закон № 2780-XII) передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 18 Закону № 2780-XII будівництво об`єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних Рад.

Положеннями ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальним ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Суд зазначає, що під час здійснення прибудови ОСОБА_1 у розмірі 1,50 м х 5,00 м на цегляних опорах за адресою АДРЕСА_1 у неї були відсутні будь-які дозвільні документи, так як і відсутнє право власності на земельну ділянку. При цьому, факт самочинного будівництва прибудови не заперечується і третьою особою на стороні позивача, а те що самочинна прибудова не демонтована, підтверджується довідкою від 05.05.2020 за № 2/466 ЛКП «Сигнівка» (а.с.151). Згідно витягу з деравного реєстру прав на нерухоме майно, підтверджено, що право приватної власності на земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.153-155).

Отже, врховуючи вказане вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 , демонтувати прибудову розмірами 1,50 м х 5,00 м на цегляних опорах за адресою АДРЕСА_1 на землях комунальної власності.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, яка викладена в постанові від 22 квітня 2019 року (Справа № 1527/14472/12 (К/9901/6113/18), Провадження № 11-1456апп18).

Крім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що ОСОБА_1 було сплачено штраф накладений постановою №198 від 22.09.2014 (копія квитанції наявна в матеріалах справи) за порушення ст. 152 КУпАП. На думку суду, дана обставина підтверджує те, що ОСОБА_1 визнає факт самочинного збудування прибудови розміром 1.50 х 5.0 м.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (79022, м. Львів, вул. Виговського,34; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити дії,- задоволити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) демонтувати прибудову розмірами 1,50 м х 5,00 м на цегляних опорах за адресою: АДРЕСА_1 , самочинно здійсненну на землях комунальної власності міста.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 30 червня 2020 року.