Справа № 420/5191/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5191/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Федорова А.А.

представника відповідача - Сокол Ю.С.

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Сокол Ю.О. про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.05.2017 року №42536797, зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №53882619, зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №53882619.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Позивач в судове засідання з`явився. Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідач, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не надіслав позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження №42536797, повідомлення про вручення ОСОБА_1 рекомендованого відправлення від органів зв`язку не отримав, строк на добровільне виконання рішення не надавав, а тому у головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області не було правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не вчинялися будь-які виконавчі дії, а тому він не має стягувати виконавчий збір.

Представник відповідача в судове засідання з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки боржником ОСОБА_1 у строк для самостійного виконання та у подальшому, вимоги виконавчого документа не виконано та керуючись ст. 28 Закону України №606-XIV, яка діяла на момент повернення виконавчого документу стягувачу (21.07.2014 року) визначена необхідність стягнення виконавчого збору з боржника у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору №42536797 від 04.05.2017 року у розмірі 10% від суми стягнення, а саме 197258,25 грн. Таким чином оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

18.07.2007 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» (Банк) та ОСОБА_2 (боржник), ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №180707-USD/CHF-П (аркуш справи 11-12).

Відповідно до п. 1.1, 2.1 вказаного договору предметом даного договору є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобов`язання перед кредитором за кредитним договором №180707-USD/CHF від 18 липня 2007 року. Поручитель зобов`язується у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань перед кредитором по кредитному договору, на підставі письмового повідомлення кредитора, перерахувати суми, що підлягають погашенню, відповідно до п. 1.1 даного договору на рахунки, на яких враховується банківська балансова заборгованість боржника перед кредитором. Перерахування сум, що підлягають погашенню повинно відбутися у термін 10 днів з моменту одержання письмового повідомлення кредитора (аркуш справи 11-12).

Згодом, ОСОБА_2 перестав обслуговувати свої кредитні зобов`язання, у зв`язку із чим ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» звернувся до позивача, як поручителя із відповідним позовом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2013 року у справі №403/13420/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Кредит Дніпро» (правонаступника ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро») заборгованість за кредитним договором 1964006,30 грн. (аркуші справи 13-17).

З відзиву на позовну заяву вбачається, що на підставі виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №403/13420/12 Першим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції 01.08.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39225092 при примусовому виконанні виконавчого листа №403/13420/2012 від 24.07.2013 року.

При цьому, 30.12.2013 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент винесення постанови).

Позивач зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження №39225092 від 01.08.2013 року він не отримував, виконавчих дій щодо його майна не здійснювалося.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що у зв`язку із закінченням строків зберігання, виконавче провадження №39225092 було знищено у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідач також зазначив у відзиві, що 17.03.2014 року на його адресу повторно надійшов на примусове виконання виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №403/13420/2012 від 24.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у розмірі 197258,52 грн.

17 березня 2014 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42536797.

При цьому, ОСОБА_2 погасив заборгованість перед банком, що підтверджується квитанцією від 17 липня 2014 року №01/02 та довідкою про відсутність заборгованості №31/1-2110 від 17.07.2014 року (аркуші справи 22-23).

У зв`язку із надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, 21.07.2014 року на підставі п. 1 ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шатохіним О.П. 21.07.2017 року винесено постанову ВП №42536797 про повернення виконавчого документа стягувачу (аркуш справи 24).

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що у зв`язку із закінченням строків зберігання, виконавче провадження №42536797 було знищено у порядку, передбаченому законодавством.

При цьому, головним державним виконавцем Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С. 04.05.2017 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 19725,83 грн. ВП №42536797 (аркуш справи 29).

Постановою головного державного виконавця Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С. від 10.05.2017 року ВП №53882619 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №42536797 від 04.05.2017 року (аркуш справи 27).

У зв`язку із тим, що в ході проведення виконавчих дій, майно, належне боржнику, на яке можливо звернути стягнення виявлено не було, головним державним виконавцем Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С. 23.06.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №53882619 (аркуш справи 30).

Позивач не погодився з вказаною постановою про стягнення виконавчого збору та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1, ч. 1, 2, 3, 5 ст. 25, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV (чинного на момент винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №42536797 від 17 березня 2014 року, ВП №39225092 від 01.08.2013 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець

одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідач посилається на обов`язок стягнення виконавчого збору та необхідність його сплати боржником вже з моменту відкриття виконавчого провадження, проте суд не приймає доводи відповідача в даному випадку з тих підстав, що позивач в цій справі зазначає про те, що взагалі не знав про наявність виконавчих проваджень №42536797, ВП №39225092 та йому не направлялися постанови про відкриття виконавчого провадження №42536797 від 17 березня 2014 року, ВП №39225092 від 01.08.2013 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV (чинного на момент винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №42536797 від 17 березня 2014 року, ВП №39225092 від 01.08.2013 року), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідачем не надано до суду доказів направлення позивачу копії про відкриття виконавчого провадження №42536797 від 17 березня 2014 року, ВП №39225092 від 01.08.2013 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення у відповідності до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що також позбавило позивача права самостійного виконання рішення суду, з матеріалів справи вбачається що позивач по цій справі взагалі не знав про наявність будь-якого виконавчого провадження щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, є письмова заява стягувача.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За нормами ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (у редакції, чинної на момент прийняття оскаржуваної постанови), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, положення ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII зобов`язують державного виконавця в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 37 цього закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим законом.

Вказані положення ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII кореспондуються з нормою абз. 4 п. 8 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Натомість ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, пункт 20 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що в постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає в матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, в якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Знову ж таки слід вказати, що законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові ВП №42536797 від 04 травня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 19725,83 грн. відмітки щодо стягнутої суми виконавчого збору відсутні.

Таким чином, стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника в разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічно висловив свою позицію Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19, від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII , копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідачем не надано до суду доказів направлення позивачу копії постанови головного державного виконавця Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С. від 10.05.2017 року ВП №53882619 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №42536797 від 04.05.2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», з матеріалів справи вбачається що позивач по цій справі взагалі не знав про наявність будь-якого виконавчого провадження щодо нього.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що у головного державного виконавця Першого Київського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.О. були відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 197258,25 грн. у виконавчому провадженні №42536797, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи визнання протиправною та скасування судом постанови головного державного виконавця Сокол Ю.О. про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.05.2017 року №42536797, з метою належного захисту прав позивача суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №53882619 та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №53882619.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065, ) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Сокол Ю.О. про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.05.2017 року №42536797, зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №53882619, зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №53882619 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Сокол Ю.О. про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.05.2017 року №42536797.

Зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №53882619.

Зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №53882619.

Стягнути з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.