Справа № 640/14106/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

25 червня 2020 року м. Київ №640/14106/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шейко Т.І.,

розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
простягнення пені, 3% та інфляційних витрат
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просив суд:

- стягнути з Фонду гарантування фізичних осіб на користь ОСОБА_1 заподіяні збитки на загальну суму 166561,43 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 року у справі №640/1703/19 його позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» задоволено. 24 січня 2020 року з розрахунку ТОВ «ІРЦ» було здійснено перерахування коштів у розмірі 199953,69 грн. Позивач просить у відповідності до статей 525, 526, 625 Цивільного кодексу України стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заподіяні збитки на загальну суму 166651,43 грн., з яких: пеня - 66906,31 грн., 3% - річних 21184,13 грн. та інфляційні збитки - 78560,99 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Суд зазначає, що предметом позову є стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заподіяних збитків на загальну суму 166651,43 грн., з яких: пеня - 66906,31 грн., 3% - річних 21184,13 грн. та інфляційні збитки - 78560,99 грн.

Однак при цьому, позивачем не заявлено вимоги вирішити публічно-правовий спір в даному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір з урахуванням норм частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а вирішення такого спору здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 18 квітня 2018 року у справі №813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі №820/3770/16, від 06 червня 2018 року у справі №727/8505/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі №285/489/18-ц з огляду на таке. У вказаних справах Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо того, що Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, - утім у наведених справах одночасно вирішувались питання правомірності дій та рішень Уповноваженої особи Фонду, Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду. Тобто у наведених спорах одночасно із вимогами щодо відшкодування пені чи інших коштів вирішувався і публічно-правовий спір.

В даному випадку позивач ініціює спір, який виник поза вже вирішеним публічно-правовим спором і зводиться лише щодо стягнення збитків.

У силу положень пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На переконання суду позивачу для вирішення спору щодо стягнення збитків слід звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення пені, 3% та інфляційних витрат.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко