Справа № 640/10585/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Київ № 640/10585/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярос Агро» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярос Агро» (надалі по тексту також - позивач, ТОВ «Ярос Агро») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві вих. №54290/10/26-15-12-09-18 від 26.03.2019 про відмову у прийнятті уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за №; вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 19.03.2019; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві вих. №54284/10/26-15-12-09-18 від 26.03.2019 про відмову у прийнятті уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за №; вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 19.03.2019; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві вих. №86381/10/26-15-12-09-18 від 08.05.2019 про відмову у прийнятті уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за №; вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 30.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ГУ ДФС у м. Києві відсутні підстави для прийняття рішень про відмову в прийнятті уточнюючих податкових декларацій.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзив, у якому зазначено, що товариством в уточнюючих податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік зазначило недостовірні значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період, що уточняється (не подано звітний або звітний новий документ)», а тому відсутні підстави для визнання поданих уточнюючих розрахунків.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ТОВ «Ярос Агро» є платником єдиного податку четвертої групи та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у м. Києві.

У зв`язку із самостійним виявленням помилок, згідно з п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України, позивачем подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № від 19.03.2019, уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № від 19.03.2019. Також, позивачем подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № від 30.04.2019.

Усі вищезазначені уточнюючі податкові декларації були прийняті контролюючим органом, що підтверджується квитанціями №2.

Повідомленнями від 26.03.2019 № 54290/10/26-15-12-09-18 та № 54284/10/26-15-12-09-18 ГУ ДФС у м. Києві відмовило у прийнятті звітності, оскільки уточнюючі податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік ТОВ «Ярос Агро», які були прийняті 19.03.2019 за № та № відповідно, вважаються неподаними у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період, що уточнюється» (не подано звітний або звітний новий документ).

Повідомленням ГУ ДФС у м. Києві вих. №86381/10/26-15-12-09-18 від 08.05.2019 відмовлено у прийнятті звітності, оскільки уточнююча податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік, який прийнято 30.04.2019 за №, вважається неподаним у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період, що уточнюється» (не подано звітний або звітний новий документ).

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 48.1 - 48.2 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Порядок подання податкової звітності до контролюючого органу визначається статтею 49 Податкового кодексу України.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

- за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

- у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Зміст наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що одержавши від платника податків податкову звітність, контролюючий орган зобов`язаний перевірити наявність у ній реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, та прийняти одне з двох рішень: або прийняти податкову звітність, або відмовити у її прийнятті, одночасно повідомивши платника податків про причини відмови.

Таким чином умовою, з якою чинне податкове законодавство пов`язує можливість прийняття або неприйняття податкової звітності, є наявність або відсутність у ній обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

Податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію у разі її складання з дотриманням вимог статті 48 Податкового кодексу України, оскільки прийняття податкової звітності є обов`язком контролюючого органу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування викладених норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №810/1570/16.

Відповідно до пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПКУ Платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають

відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Форма податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи затверджено наказом Міністерства фінансів України № 578 від 19 червня 2015 року «Про затвердження форм податкових декларацій платника єдиного податку», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 липня 2015 року за № 799/27244 (надалі - Наказ № 578). Декларація містить загальну та розрахункову частини і обов`язковий додаток - відомості про наявність земельних ділянок.

Разом із декларацією обов`язково подається розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва. Розрахунок складається за попередній податковий (звітний) рік та надається відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Глави 1 Розділу XIV Податкового кодексу України. Форму розрахунку затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26 грудня 2011 року № 772 «Про затвердження Розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 квітня 2012 року за № 510/20823 із змінами.

Всі документи надаються одним пакетом, оскільки Наказом № 578 передбачено, що до декларації додаються відомості та розрахунок, до 20 лютого поточного року.

Залежно від типу декларації (загальна, нова загальна, уточнююча загальна, звітна, нова звітна, уточнююча звітна) у рядку 1 проставляються відмітки навпроти обраного типу декларації.

Відповідно до розділу 2 Порядку заповнення передбачено особливості заповнення частини декларації (звітної, нової звітної, уточнюючої звітної, у рядку 1 загальної частини декларації обов`язково заповнюється «тип декларації». Відмітка зазначається в одній із клітинок: звітна, звітна нова, уточнююча звітна. За наявності більше одної відмітки Декларація вважається неправильно заповненою.

У рядку 1 загальної частини декларації обов`язково заповнюється реквізит «за _ рік». Реквізит «починаючи з» заповнюється у разі виникнення об`єкта оподаткування не з початку року.

Реквізит «з урахуванням уточнень» заповнюється у разі уточнення платником податкових зобов`язань по минулих податкових періодах у складі звітної (нової звітної) декларації, а також при наданні уточнюючої звітної декларації.

Відповідно до пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України питання про прийняття або відмову в прийнятті податкової декларації, надісланої засобами електронного зв`язку, контролюючий орган вирішує протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що податковим органом порушено строк прийняття уточнюючих розрахунків.

Однак, суд не бере до уваги такі посилання, оскільки згідно з абз. 2 п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України, навіть у разі порушення строку надання чи направлення відповідного повідомлення, податкова декларація може вважатися прийнятою виключно за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 Податкового кодексу України.

Разом з тим, щодо суті відмови у прийнятті спірних уточнюючих податкових декларацій суд зазначає наступне.

Головне управління ДФС у м. Києві за результатами перевірки наявності та достовірності обов`язкових реквізитів (п. 49.8 ст. 49 Кодексу) документ «податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік», який був прийнятий 20.02.2019 за №, визнано неподаним у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «Код органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки за КОАТУУ (при поданні загальної, нової загальної або уточнюючої загальної декларації заповнюється код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням платника (основне місце обліку платника)» (п.48.4 ст.48 гл. 2 розд. II Кодексу), оскільки в декларації вказано невірний код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ.

Так, податковий орган при прийнятті спірних рішень виходив з того, що оскільки подана звітна декларація № не була прийнята, тому не підлягають прийняттю і подані уточнюючі декларації до основної звітної декларації за спірний податковий період.

Відповідно до п. 10 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року № 557 (далі - Порядок), автоматизована перевірка електронного документа включає, зокрема, перевірку наявності обов`язкових реквізитів, проте не передбачає перевірки достовірності заповнення таких реквізитів.

Слід наголосити, що вказаний Порядок визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу, а не порядок перевірки наявності та достовірності заповнення всіх обов`язкових реквізитів податкової декларації відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України.

Отже, посилання на не подання звітного або звітного нового документа є неприйнятним, оскільки згідно з квитанцією від 20.02.2019 № 2 контролюючим органом прийнято електронний документ, а саме податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, що також і не заперечується останнім.

Факт неприйняття податкової декларації як податкової звітності з підстав невірного зазначення коду органу місцевого самоврядування за КОАТУУ не може бути підставою для позбавлення права позивача здійснити подальші дії щодо самостійно виявлених помилок шляхом коригування та внесення уточнень до такої податкової декларації.

Крім цього суд бере до уваги, що повідомлення від 22.02.2019 № 33017/10/26-15-12-09-18 про відмову в прийнятті податкової декларації від 20.02.2019 № оскаржено в судовому порядку.

Судом установлено, що спірні уточнюючі податкові декларації складені з дотриманням вимог ст. 48 ПК України та містить всі обов`язкові реквізити, що відповідачами не заперечується.

Оскільки матеріалами справи підтверджується і не було спростовано відповідачем, що реквізити у спірний уточнюючих деклараціях з вимогами пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України податковий орган не співставляв, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у прийнятті таких декларацій контролюючий орган прийняв передчасно.

Суд зазначає, що етап прийняття та реєстрації податкової звітності є, по-суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого податковий орган здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

До прийняття податкової звітності податковий орган не уповноважений здійснювати перевірку інших показників, зазначених у ній, з чого слідує, що будь-які інші обставини, ніж невідповідність податкової звітності вимогам пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, по-перше - не можуть встановлюватись та оцінюватись податковим органом на етапі прийняття податкової звітності, по-друге - не можуть слугувати підставою для відмови у її прийнятті.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відмова у прийнятті уточнюючих декларацій, викладена в повідомленнях від 26.03.2019 № 54290/10/26-15-12-09-18, від 26.03.2019 № 54284/10/26-15-12-09-18 та 08.05.2019 № 86381/10/26-15-12-09-18, є протиправною і суперечить вищенаведеним нормам ст.ст.48, 49 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Отже в такому разі обов`язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином і підстави для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну подачу декларації відповідно до п.п.49.12.1 п.49.12 ст.49 Податкового кодексу України відсутні.

Задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов`язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.

Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмови податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

Вимоги про зобов`язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Відповідні висновки суду можуть бути викладені в мотивувальній частині рішення з посиланням на абзац десятий частини другої статті 162 КАС України, яка надає право суду прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав позивача. У резолютивній частині відображається власне протиправність відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату. Суди повинні розглянути питання щодо протиправності відмови у прийнятті податкової декларації, не зважаючи на те, в якій словесній формі сформульовані позовні вимоги позивача, якщо зі змісту таких вимог вбачається, що вони спрямовані на відновлення прав платника податків, порушених внаслідок такої відмови.

У даному конкретному випадку, враховуючи правовий висновок Вищого адміністративного суду України та з метою забезпечення повного захисту прав, свобод та інтересів сторін суд вважає за необхідне вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 19.03.2019; вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 19.03.2019; вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 30.04.2019.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, підсумовуючи все вище викладене у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярос Агро» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві вих. №54290/10/26-15-12-09-18 від 26.03.2019 про відмову у прийнятті уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за №.

3. Вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 19.03.2019.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві вих. №54284/10/26-15-12-09-18 від 26.03.2019 про відмову у прийнятті уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за №.

5. Вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 19.03.2019.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві вих. №86381/10/26-15-12-09-18 від 08.05.2019 про відмову у прийнятті уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за №.

7. Вважати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за № поданою в день її фактичного подання - 30.04.2019.

8. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярос Агро» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві у розмірі 5 763,00 грн (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні 00 коп.).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярос Агро» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63, ).

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України із урахуванням п. 3 Прикінцевих положень КАС України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко