Справа № 200/3919/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р. Справа№200/3919/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.03.2020 № 177129,

встановив:

13 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 35, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ), позивач, звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області (місце знаходження: вул. Академічна, буд. 11-1, м. Краматорськ, Донецька область, 84333), Державної служби України з безпеки на транспорті (місце знаходження: пр.-т. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 17.03.2020 № 177129 про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2020 контролюючими особами відповідача проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом Schmitz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належать позивачу на праві власності. На підставі акта від 15.02.2020 №040829 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеного за результатами перевірки, відповідачем прийнято постанову від 17.03.2020 №177129 про застосування адміністративно-господарського штрафу стосовно позивача.

Позивач зазначає, що зі змісту талону, акта, довідки неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використано відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку тощо.

Позивач вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.03.2020 №177129 є незаконною, оскільки перевірка автомобіля здійснена з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», та такою, що не відповідає документам складеним під час здійснення габаритно-вагового контролю. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у встановлений в ухвалі строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята згідно вимог чинного законодавства.

Відповідач зазначає, що розгляд справи щодо акта від 15.02.2020 № 217530 здійснено в Управлінні Укртрансбезпеки у Донецькій області, про що відповідача повідомлено належним чином. Представник позивача не прибув та не надав жодних письмових пояснень, які б спростували факт допущеного позивачем порушення автотранспортного законодавства. За результатами розгляду справи прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.03.2020 №177129 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, та відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 гривень.

Також наголошує, що всі графи довідки, акта заповнено контролюючими особами у відповідності до форм, передбачених законодавством, які не передбачають внесення даних про вагове обладнання, за допомогою якого проводиться зважування, та режим його роботи. У зв`язку із наведеним вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відзиві на позов відповідачем не спростовано тверджень позивача, що наведено у позові, та наполягав на задоволенні позовних вимог повному обсязі.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з відсутністю клопотань сторін, відповідно до частини 5 статті 252 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК», зареєстроване як юридична особа 15.10.2010 та має право на здійснення такого виду економічної діяльності як 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15-18).

15.02.2020 о 21 год. 39 хв. на ділянці автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 203км+500м, інспекторами Чорноморського регіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до направлення на перевірку № 001334 від 10.02.2020 (а.с. 52), перевірено транспортний засіб марки Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» на праві власності, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 15.02.2020 №217530 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 13), акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 15.02.2020 №040829 (а.с. 10), довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.02.2020 №025800 (а.с. 11).

Згідно акта від 15.02.2020 №217530 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом контролюючим органом зафіксовано порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевезення вантажу (овес) з Дніпропетровської області до м. Миколаїв з порушенням нормативних вагових обтяжень на одиночну вісь (12,200 кг), строєну вісь (24,500 кг) та загальну масу (43,100 кг), відповідальність за яке передбачено статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": абзац 14 частини 1 перевищення, встановлених законодавством габаритно-вагових норм до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Згідно акта 15.02.2020 № 040829 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.02.2020 №025800 зафіксовано навантаження на одиничну ось 12200 т при нормативно допустимому 11000 т. Водночас, фактична маса ТЗ зазначена 40000 кг при нормативно допустимій 43100 кг.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки у Херсонській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 15.02.2020 №134/20, відповідно до якого позивачу нараховано до сплати 1010,10 євро (а.с. 12).

05.03.2020 Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області направлено на адресу позивача повідомлення № 20669/23/24-20 від 04.03.2020 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначеної з 09:30 до 15:00 17.03.2020, яке вручено адресату 11.03.2020 (а.с. 62-63).

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» Управлінням Укртрансбезпеки Донецькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.03.2020 №177129, якою стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн. (а.с. 14). Підставою прийняття вказаної постанови зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» а/д М-14, 203км+500м, 15.02.2020, 21:39, допущено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про дорожній рух», Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015, Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-ІІІ).

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною сьомою статті 6 Закону №2344-IІІ передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567).

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку №1567).

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно із пунктом 14 зазначеного Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абзацу 1 пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що Управлінню Укртрансбезпеки у Донецькій області надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до вимог статті 33 Закону №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу частиною четвертою статті 48 Закону №2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до вимог абзацу 1 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок, затверджений спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі Порядок №1007/1207).

Згідно з пунктом 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку. Пункти 5 6 даного Порядку визначають повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Пунктами 16, 18 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18 січня 2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, відповідно до вимог пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг. Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Із наведеного випливає, що дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі.

Як встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки марки Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відбувався 15.02.2020, встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом становила 43,100 т при нормі 40,000 т; навантаження на передню одиночну вісь тягача марки Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становило 6,400 т при нормі 11,000 т; навантаження на задню одиночну вісь тягача марки Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становило 12,200 т при нормі 11,000 т. Водночас навантаження на строєну вісь з одиничними шинами напівпричепа марки Schmitz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становило 24,500 т (8,3 + 8,2 + 8,0) при нормативно допустимому - 22,000 т, що підтверджується талоном про зважування від 15.02.2020 №95700 (а.с. 9).

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що 15.02.2020 транспортний засіб позивача рухався автомобільними дорогами з перевищенням встановлених вагових обмежень, при цьому у водія даного транспортного засобу був відсутній дозвіл, який дає право на рух вказаним автомобілем.

За змістом абзацу 14 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

З оскаржуваної постанови від 17.03.2020 №177129 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що позивач допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а саме, перевищення на 7,75% навантаження - загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом та вантажем становила 43,100 т при нормі 40,000 т), відтак, на думку суду, відповідач правомірно, на підставі матеріалів рейдової перевірки, застосував до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500,00 грн. згідно з оскаржуваною постановою від 17.03.2020 №177129, відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Водночас, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не містить часу проведення контролю та печатки, що ставить під сумнів об`єктивність проведеного габаритно-вагового контролю та достовірність його результатів, оскільки в матеріалах справи наявна дана довідка із зазначенням дати та місяця проведеного контролю, та підписами контролюючих осіб.

Разом з тим, суд звертає увагу, що водій ОСОБА_1 був ознайомлений з актами перевірки від 15.02.2020 №040829, №217530, однак від письмових пояснень та підпису актів відмовився.

Щодо тверджень позивача, що зі змісту талону, актів, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 6 пункту 2 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

При цьому, пункт 12 Порядку №879 передбачає, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

За приписами пунктів 1 - 3, 8 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, габаритно-ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I - IV категорій. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати: 1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; 2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом Ј 3 проміле; 3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; 4) ширину не менше ніж 7,0 м. Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

З матеріалів справи вбачається, що ваги автомобільні тензометричні по осьового зважування САВПВ-20», заводський номер приладу 0001, відповідає вимогам ДСТУ EN 45501:2007 та паспорту ваг, та пройшла щорічну повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03.07.2019 № 908/М зі строком дії до 03.07.2020, яке видане Державним підприємством «Херсонський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с. 66).

Таким чином, наведені вище письмові докази підтверджують, що габаритно-ваговий контроль тpaнcпopтного засобу марки Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 під час проведення рейдової перевірки здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво та є придатними до застосування.

Суд також відхиляє твердження позивача про відсутність в квитанції зважування від 15.02.2020 №95700 реквізитів зважувального засобу, державного реєстраційного номера напівпричепа, підписів осіб, які проводили зважування, та водія зважувального засобу, на підставі якої було визначено вагу транспортних засобів, оскільки дані про вагові параметри автомобіля та напівпричепа були занесені до акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 15.02.2020 №040829 та до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.02.2020 №025800.

Крім того, суд також не бере до уваги твердження представника позивача про те, що законодавством не встановлена Методика зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з порушенням вагових параметрів. У свою чергу, суд зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Разом з тим, та обставина, що подальший рух транспортного засобу не було заборонено, не впливає на правомірність оскаржуваної постанови.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Таким чином, законодавець чітко передбачив критичну похибку у розмірі 2 відсотки, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися.

Крім того, відповідно до пункту 8.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Слід також зазначити про те, що пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

Посилання позивача на специфіку вантажу і що за рахунок саме його пересипання мало місце перевищення встановлено допустимого осьового навантаження не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанова Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області 17.03.2020 № 177129 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500,00 грн. є законною та обґрунтованою.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо протиправності винесення постанови Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 17.03.2020 № 177129 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500,00 грн., суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 35, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області (місце знаходження: вул. Академічна, буд. 11-1, м. Краматорськ, Донецька область, 84333), Державної служби України з безпеки на транспорті (місце знаходження: пр.-т. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 17.03.2020 № 177129 про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 червня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зазначений строк обчислюється з урахуванням виключень, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна