Справа № 520/8236/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позову без руху

01 липня 2020 р. справа № 520/8236/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник) до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом - ВЧ, Військова частина) про: 1) визнання бездіяльності військової частини № НОМЕР_2 з приводу не нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період 13.02.2017р.-19.12.2019р., 2) визнання бездіяльності військової частини № НОМЕР_2 з приводу не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги за укладання першого контракту; 3) визнання бездіяльності військової частини № НОМЕР_2 з приводу виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди при звільненні однією сумою; 4) визнання бездіяльності військової частини № НОМЕР_2 з приводу ненарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно, за період 13.02.2017р.-19.12.2019р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 19.12.2019р.; 5) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період 13.02.2017р.-19.12.2019р.; 6) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу за укладання першого контракту у сумі - 15.368,00грн., 7) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплати одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди при звільненні однією сумою; 8) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, за період 13.02.2017р.-19.12.2019р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 19.12.2019р., -

встановив:

Підставами заявленого позову є доводи про те, що військовою частиною із заявником на дату звільнення із військової служби - 19.12.2019р., не проведено повного та остаточного розрахунку по усім платежам, а саме по: індексації грошового забезпечення, одноразовій грошовій допомозі за укладання першого контракту; одноразовій грошовій допомозі при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошовій компенсації за неотримане речове майно.
Суддя відмічає, що усі вимоги заявника витікають із проходження публічної служби.
Відтак, за загальним правилом до таких вимог підлягає застосуванню строк давності звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, тобто один місяць.
Виняток із цього правила складає, зокрема, вимога про стягнення індексації грошового забезпечення, оскільки індексація нараховується на грошове забезпечення (тобто на винагороду за виконану роботу, плату на працю), і спеціальний закон не містить жодних застережень з даного питання. З цих міркувань суд вважає, що на вимогу про стягнення заробітної плати і на вимогу про стягнення індексації підлягає поширеннюправовий режим, ідентичний запровадженому ст.233 Кодексу законів про працю України відносно захисту права на оплату праці.
Водночас із цим, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 19.02.2020р. по справі №802/1677/16-а (провадження №К/9901/47541/18; головуючий суддя - Смокович М. І., судді: Бевзенко В. М., Данилевич Н. А.) грошова компенсація за неотримане речове майно, що підлягало видачі під час проходження військової служби, не є грошовим забезпеченням військовослужбовця (чи його складовою).
Тому, у силу останньої у часі правової позиції Верховного Суду з питання строку звернення до суду у спорах за вимогами про одержання публічним службовців платежів у межах відносин із проходження публічної служби, викладеної у постанові від 22.01.2020р. по справі №620/1982/19, такі вимоги у сфері публічної служби мають заявлятись у строк відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, адже у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Заявник за власним твердженням був звільнений з військової служби - 19.12.2019р.
До суду позов поданий лише 30.06.2020р., тобто поза межами строку в один місяць від дати звільнення.
Наслідками, створені запровадженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 карантином, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки місячний строк звернення до суду із вимогою про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно сплив ще до запровадження в державі карантину.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що даний позов в частині вимоги про грошову компенсацію неотриманого речового майна заявником подано із пропущенням строку звернення до адміністративного суду, а заяви про поновлення цього строку матеріали позову не містять, що суперечить положенням ч.6 ст.161 КАС України.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст.123 КАС України.
Зокрема, ч. 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Невідповідність стану оформлення матеріалів позову вимогам ст. 161 КАС України зумовлює залишення позову без руху відповідно до ст. 169 КАС України з встановленням строку для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 160, 161, 171, 173, 175, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

1. Позов - залишити без руху.
2. Встановити способом виправлення недоліку подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду за вимогою про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини.
3. Встановити строком виправлення недоліку 10 днів від дати отримання цієї ухвали, але не раніше від календарної дати прийняття компетентним органом державної влади України рішення про припинення впливу запровадженого із зв`язку з запобігання поширенню хвороби COVID-19 карантину на перебіг та обчислення процесуальних строків.
4. Роз`яснити, що невиправлення недоліку зумовлює прийняття процесуального рішення про повернення позову.
5. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя Сліденко А.В.