Справа № 480/5609/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 р.Справа № 480/5609/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Сенченко А.В.

представника відповідача Паливода І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 10.02.20 року по справі № 480/5609/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (надалі по тексту відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 листопада 2019 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання видане їй, як громадянці Узбекистану.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 04 листопада 2019 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання видане громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Сумській області судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірним рішенням позивачу правомірно було відмовлено в обміні посвідки на постійне проживання на території України, оскільки під час виконання працівником Управління Державної міграційної служби України в Сумській області обов`язку, наданого п.п.36,37 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321 з перевірки законності перебування позивача на території України на момент подачі заяви про надання дозволу на імміграцію (01.11.2012), встановлено розбіжності між штампами в паспорті CR 1332955, виданому позивачу Міністерством внутрішніх справ Республіки Узбекистан 10.03.2007, терміном дії до 25.07.2015 року та даними інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан», а саме: в паспорті містилася відмітка про виїзд позивача за межі території України 28.08.2012 року та в`їзд на територію України 28.08.2012 року, тоді як згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0184-40076/0/15-19 від 21.11.2019 року відомості про перетин позивачем державного кордону в період з 26.02.2012 року по 01.11.2012 року відсутні.

Відповідач зазначив, оскільки відомості зазначені в паспорті позивача про перетин нею кордону України 28.08.2012 року не знайшли свого підтвердження, то рішення про відмову позивачу в обміні посвідки на постійне проживання від 04.11.2019 року є законним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибула в Україну 22.08.2012 на постійне проживання з Республіки Узбекистан по закордонному паспорту НОМЕР_1 , який виданий МВС Республіки Узбекистан від 10.03.2007, строком до 25.07.2015.

Перебуваючи на території України, ОСОБА_2 19.10.2012 зареєструвала шлюб з громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_5 (а.с.41).

01.11.2012 позивачка звернулася до Ковпаківського РВ УДМС України в Сумській області із заявою щодо отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Вказана заява ОСОБА_1 була задоволена, 11.04.2013 їй наданий дозвіл на імміграцію в Україну, та в подальшому позивачка отримала посвідку на постійне проживання (а.с.54).

У зв`язку з досягненням 25-річного віку ОСОБА_2 22.10.2019 звернулася до Сумського РВ УДМС України в Сумській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання.

04.11.2019 Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 № 321 (а.с.11).

Підставою відмови в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання була інформація щодо виявленої розбіжності між штампами в паспорті громадянки ОСОБА_1 , CR № НОМЕР_2 терміном дії до 25.07.2015 та даними інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перегинають державний кордон Аркан.

Камілова Бакпошша не погодившись з відмовою, звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 26 Конституції України, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію".

За приписами ст. 1 вказаного Закону імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (надалі - Порядок № 321).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки;2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки;4) непридатності посвідки для подальшого використання 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства (п.16 Порядку № 321).

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи (п.42 Порядку № 321).

Відповідно до п.36 Порядку № 321 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.

Пунктом 37 Порядку № 321 визначено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, Аркан або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.

Пунктом 38 Порядку № 321 визначено, що рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

З матеріалів справи слідує, що 01.11.2012 позивач звернулася до управління ДМС України в Сумській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, як дружині іммігранта (чоловік громадянин Узбекистану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Законність свого перебування на території України на момент подачі заяви про надання дозволу на імміграцію (01.11.2012) ОСОБА_2 підтвердила паспортом CR НОМЕР_2 , який виданий МВС Республіки Узбекистан від 10.03.2007, строком до 25.07.2015, зі штампом перетину державного кордону через КПП Козача Лопань 28.08.2012.

Заява ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну була прийнята уповноваженим органом 01.11.2011.

11.04.2013 управлінням ДМС України в Сумській області надано позивачу дозвіл на імміграцію в Україну № 05-4936, а в подальшому документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 .

У зв`язку з досягненням 25-річного віку ОСОБА_2 22.10.2019 звернулася до Сумського РВ УДМС України в Сумській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання.

04.11.2019 Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 № 321 (а.с.11).

Пунктом 62 Порядку № 321 визначені підстави відмови іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки.

Так, підпунктом 3 пункту 62 Порядку № 321 передбачено, що Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі коли дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Підставою відмови в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання була інформація щодо виявленої розбіжності між штампами в паспорті громадянки ОСОБА_1 , CR № НОМЕР_2 терміном дії до 25.07.2015 та даними інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон Аркан, в якій відсутні дані про перетин кордону Каміловою Бакпошшею 28.08.2012 (виїзд за межі території України) та 28.08.2012 (в`їзд на територію України).

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача та зазначає, що відсутність в інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан» відомостей про виїзд позивача за межі території України 28.08.2012 року та в`їзд на територію України 28.08.2012 року при наявності таких відомостей у паспорті позивача не доводить наявність підстав щодо відмови в оформленні посвідки на постійне проживання на території України визначених п.п.3 п. 62 Порядку № 321, оскільки відмітки в паспорті про в`їзд або виїзд за кордон проставляються прикордонною службою, а не власником паспорта, а отже така інформація не може вважатися інформацією наданою позивачем, крім того позивач не може нести негативні наслідки через відсутність таких відомостей в базі «Аркан».

Крім того, відсутність такої інформації в базі «Аркан» не спростовує факт виїзду позивача за межі території України 28.08.2012 року та в`їзду на територію України 28.08.2012 року при наявності таких відомостей у паспорті позивача.

Доказів незаконності відомостей про виїзд позивача за межі території України 28.08.2012 року та в`їзд на територію України 28.08.2012 року наявних у паспорті позивача відповідачем не надано.

При цьому, під час видачі у 2013 році позивачці дозволу на імміграцію в Україну, уповноважений орган підстав для відмови не виявив, навпаки надав позивачу посвідку на постійне місце проживання в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених п.п.3 п.62 Порядку №321 та були підставою для відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності свого рішення щодо відмови в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання на території України позивачу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року по справі № 480/5609/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 26.06.2020 року