Справа № 440/1596/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1596/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/1596/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог і рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17У, від 09.08.2019 №Ф-18227-17У, від 05.12.2019 №Ф-18227-17, від 10.02.2020 №Ф-18227-17; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.03.2020 № у розмірі 7 445,13 грн, а також зобов`язати відповідача виключити суми нарахувань єдиного внеску з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 як фізичної особи, яка має право на зайняття незалежною професійною діяльністю, а саме: станом на 04.02.2019 - суму 2457,18 грн, станом на 09.08.2019 - суму 5508,36 грн, станом на 05.12.2019 - суму 17166,52 грн, станом на 10.02.2020 - суму 18 544,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність прийнятих щодо неї рішень з огляду на те, що у 2018-2019 роках та по теперішній час єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - ЄСВ) сплачується за неї підприємствами, з якими позивач перебуває у трудових відносинах. З урахуванням факту сплати ЄСВ роботодавцями, а також з огляду на відсутність доходу від власної адвокатської діяльності вважає, що у неї відсутній обов`язок зі сплати ЄСВ у цей період з тих лише підстав, що вона має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

08.05.2020 (направлено поштою 06.05.2020) від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій фактично збільшено позовні вимоги. Позивач просила визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17У, від 09.08.2019 №Ф-18227-17У, від 05.12.2019 №Ф-18227-17, від 10.02.2020 №Ф-18227-17, від 02.04.2020 №Ф-18227-17; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.03.2020 № у розмірі 7 445,13 грн, а також зобов`язати відповідача виключити суми нарахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 як фізичної особи, яка має право на зайняття незалежною професійною діяльністю, а саме: станом на 04.02.2019 - суму 2457,18 грн, станом на 09.08.2019 - суму 5508,36 грн, станом на 05.12.2019 - суму 17 166,52 грн, станом на 10.02.2020 - суму 18 544,04 грн, станом на 02.04.2020 - суму в розмірі 25 989,17 грн.

Заява відповідає вимогам та подана у строк, визначений Кодексом адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим прийнята судом до розгляду.

12.05.2020 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач обстоює позицію, відповідно до якої рішення щодо донарахування ЄСВ є правомірними, оскільки відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" роботодавці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, розглядаються як окремі платники ЄСВ та не звільняють один одного від обов`язку зі своєчасної та в повному обсязі сплати ЄСВ. При цьому, позивачем за результатами діяльності самостійно подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2019 рр. та сплачено ЄСВ в 2019 року на суму 10 749,40 грн (а.с. 95-97).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 має право на здійснення адвокатської діяльності відповідно до свідоцтва серії ПТ №1421, виданого головою Ради адвокатів Полтавської області на підставі рішення цієї ж Ради від 25.06.2014 №5 (а.с. 13).

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 від 10.09.2004 серії АА №273120 та наказу ТВО "Глобинський м`ясокомбінат" від 06.05.2014 №857 позивача 12.05.2014 прийнято на посаду юрисконсульта юридичного управління ТОВ "Глобинський м`ясокомбінат" (а.с. 22, 65).

Відповідно до довідок ТОВ "Глобинський м`ясокомбінат" від 17.02.2020 №253 та від 10.02.2020 №212 за головного юрисконсульта Відділу майнових прав ОСОБА_1 за 2018 рік сплачено ЄСВ в розмірі 23 931,38 грн, за 2019 рік - 24 565,67 грн (а.с. 23-24).

Також суд з`ясовав, що ОСОБА_1 з 13.06.2017 по даний час займає посаду юрисконсульта в ТОВ "Глобинський маслосирзавод", куди прийнята на роботу наказом від 12.06.2017 №МСЗ00000156 (а.с. 66).

Відповідно до довідок ТОВ "Глобинський маслосирзавод" від 10.02.2020 №МСЗ00000006 та від 04.02.2020 №МСЗ00000003, з доходів позивача за 2018 рік сплачено ЄСВ в розмірі 10 458,15 грн, за 2019 рік - 11 828,84 грн (а.с. 25-26).

Факт сплати ЄСВ у вказаний період з боку ТОВ "Глобинський м`ясокомбінат" та ТОВ "Глобинський маслосирзавод" відповідач не заперечує, а тому вказані обставини судом приймаються до уваги як такі.

Натомість, представник відповідача у відзиві зазначив, що у позивача ОСОБА_1 існує обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати ЄСВ незалежно від обставин сплати його роботодавцем за працівника, оскільки позивач перебуває на обліку у відповідача з 03.07.2014 як самозайнята особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Так, за даними інформаційної системи відповідача, загальна сума заборгованості позивача станом на 31.01.2019 складала 18 276,72 грн.

На підставі даних інтегрованої картки платника податків та відповідно до вимог чинного законодавства на ім`я боржника сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17 на суму 18 276,72 грн (а.с. 105), яку направлено на адресу позивача, проте відправлення повернулося до контролюючого органу з відміткою пошти від 16.02.2019 "не проживає" (а.с. 105, зі звороту).

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином вважається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17 вручена належним чином.

В подальшому контролюючим органом була винесена узгоджена вимога від 04.02.2019 №Ф-18227-17-У, яка направлена на примусове виконання до Великобагачанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на суму приросту боргу в розмірі 2 457,18 грн, у зв`язку з чим державним виконавцем 06.05.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59016775 (а.с. 107-110).

За наслідками щоквартальних нарахувань позивачу направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18227-17 від 09.08.2019 на суму 19 865,34 грн (а.с. 99), яка через невручення повернулася до контрольного органу з відміткою "не проживає" 20.08.2019 (а.с. 99).

09.08.2019 ГУ ДПС у Полтавській області винесено узгоджену вимогу №Ф-18227-17-У, яка направлена на примусове виконання до Великобагачанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на суму приросту боргу в розмірі 5508,36 грн, у зв`язку з чим державним виконавцем 25.01.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61057968 (а.с. 101-103).

Крім того, ГУ ДПС у Полтавській області були винесені вимоги №Ф-18227-17 від 05.12.2019 на суму 17 166,52 грн (а.с. 45) та від 10.02.2020 на суму 18 544,04 грн (а.с. 47).

Через несплату ЄСВ за вищевказаними вимогами контролюючим органом на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 2149,87 грн та нараховано пеню в розмірі 5295,26 грн, про що прийнято рішення від 06.03.2020 № (а.с. 49).

Також, контролюючим органом 02.04.2020 з урахуванням сум штрафу та пені виставлено нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18227-17 на суму 25 989,17 грн (а.с. 88).

Не погодившись із правомірністю вимог про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17 У, від 09.08.2019 №Ф-18227-17 У, від 05.12.2019 №Ф-18227-17, від 10.02.2020 №Ф-18227-17, від 02.04.2020 №Ф-18227-17, а також рішення від 06.03.2020 №, прийнятих ГУ ДПС у Полтавській області, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з визначенням, наведеним в п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного, можливо зробити висновок про те, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 та від 05.12.2019 у справі №260/358/19.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Тож особи, які провадять в тому числі й адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності входять до кола платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності (як самозайнятою особою) та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 28.03.2019 у справі №820/6324/17 (адміністративне провадження № К/9901/51065/18, № К /9901/50934/18).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з положеннями статті 13 цього ж Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи суд встановив, що заборгованість зі сплати ЄСВ нарахована позивачу контролюючим органом за 2018-2019 роки.

Водночас, як вже зазначалося судом вище, позивач з 12.05.2014 по теперішній час перебуває у трудових відносинах із ТОВ "Глобинський м`ясокомбінат", а з 13.06.2017 - із ТОВ "Глобинський маслосирзавод" (за сумісництвом) (а.с. 66).

Наявними в матеріалах справи довідками ТОВ "Глобинський м`ясокомбінат" від 17.02.2020 №253 та від 10.02.2020 №212 та ТОВ "Глобинський маслосирзавод" від 10.02.2020 №МСЗ00000006 та від 04.02.2020 №МСЗ00000003 підтверджено факт сплати роботодавцями позивача ЄСВ у спірному періоді за гр. ОСОБА_1 (а.с. 68-71).

При цьому, відповідач не надав будь-яких пояснень або належних та допустимих доказів того, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність поза межами трудових відносин (як самозайнята особа) та отримує дохід від такої діяльності.

Враховуючи те, що позивач як самозайнята особа (адвокат) поза межами трудової діяльності доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, визначена спірною вимогою сума ЄСВ фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

Суд враховує, що положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (на час виникнення спірних правовідносин) чітко не врегульовано особливості сплати ЄСВ найманим працівником в межах незалежної професійної діяльності. Норми цього закону та підзаконних правових актів припускають неоднозначне трактування прав та обов`язків платників єдиного внеску, що також констатовано Верховним Судом у рішенні від 02.09.2019 у справі № 520/3939/19.

Відтак, вимоги ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17У, від 09.08.2019 №Ф-18227-17У, від 05.12.2019 №Ф-18227-17, від 10.02.2020 №Ф-18227-17 та від 02.04.2020 №Ф-18227-17 підлягають скасуванню як протиправні.

Враховуючи факт протиправності прийняття вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ слід також визнати і відсутність підстав для застосування відповідних штрафних санкцій та пені до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення ГУ ДПС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.03.2020 № підлягають скасуванню як протиправні.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача виключити суми нарахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 як фізичної особи, яка має право на зайняття незалежною професійною діяльністю, а саме: станом на 04.02.2019 - суму 2457,18 грн, станом на 09.08.2019 - суму 5508,36 грн, станом на 05.12.2019 - суму 17 166,52 грн, станом на 10.02.2020 - суму 18 544,04 грн, станом на 02.04.2020 - суму в розмірі 25 989,17 грн, суд виходить з такого.

10.06.2016 набрав чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (далі - Порядок №422).

Відповідно до пункту 2 Розділу I Порядку №422 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з пунктом 3 Розділу I Порядку №422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Пунктом 4 Розділу I означеного Порядку встановлено, що відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

За змістом пункту 2 Глави 1 Розділу II Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Пунктом 1 Глави 1 Розділу III Порядку №422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файлу @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Тобто, у картках особових рахунків відображається повна хронологія нарахувань податкових зобов`язань, їх сплата тощо.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

При цьому, відповідно до змісту пункту 5 розділу I Порядку №422, у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Зі змісту вказаної норми випливає висновок про те, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суть статті 1 Першого протоколу зводиться до того, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява № 33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І).

Отже, відсутність національного законодавства, яке б регулювало порядок внесення змін в інтегровану картку обліку платника податку у разі скасування нарахованого боргу з ЄСВ, не може слугувати підставою для невідображення таких показників у відповідній картці обліку.

Враховуючи те, що судам відведено ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав, гарантованих Конвенцією, саме суди та прирівняні до них інституції вважаються, як правило, тими ефективними засобами захисту на національному рівні, до яких за Конвенцією потрібно звертатися за захистом своїх прав, перш ніж шукати підтримку в Європейському суді з прав людини (рішення щодо прийнятності від 17.12.2002 у справі «Воробйова проти України», заява № 27517/02; рішення щодо прийнятності від 18.05.2004 у справі «Архипов проти України», заява № 25660/02), то суд приходить до висновку, що задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 18 544,04 грн та інформації про нараховані на цей борг штраф в розмірі 2 149,87 грн та пеню в розмірі 5 295,26 грн, відповідатиме положенням практики Європейського суду з прав людини та буде належним способом відновлення порушеного права позивача.

Таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі у спосіб обраний позивачем.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ.

Тож сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправними та скасування вимог і рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-18227-17У, від 09.08.2019 №Ф-18227-17У, від 05.12.2019 №Ф-18227-17, від 10.02.2020 №Ф-18227-17, від 02.04.2020 №Ф-18227-17.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.03.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) відкоригувати дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 18 544,04 грн та інформації про нараховані на цей борг штраф в розмірі 2 149,87 грн та пеню в розмірі 5 295,26 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень та пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун