Справа № 420/2382/20
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2382/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - Середа В.Ю.,

представника відповідача - Литвинчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Опт-Сервіс (вул. Транспортна, 3, корп. Б, м. Одеса, 65039, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Прайм Опт-Сервіс з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень, позивач просив:

визнати протиправними дії службових осіб Головного управління ДПС в Одеській області, які полягають у вимозі залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Траст`ян З.П., та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Полішука Д.А. до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомлення їх із графіком проведення інвентаризації;

визнати протиправним і скасувати податкове-повідомлення рішення № від 25.03.2020, видане ГУ ДПС в Одеській області;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ Прайм Опт-Сервіс у розмірі 52 775 356 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 25.02.2020 року директором ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» було отримано лист ГУ ДПС в Одеській області за вих. №36/15-32-10-03-37, яким підприємство повідомлено, що у зв`язку із проведенням позапланової виїзної документальної перевірки на підставі направлення на перевірку, виданого ГУ ДПС в Одеській області та на підставі пп.16.1.13 п. 16.1 ст. 16 контролюючий орган вимагає станом на 27.02.2020 рік призначити інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей та залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Траст`ян З.П., та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Поліщука Д.А., до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомити з графіком проведення інвентаризації, а також ознайомити представників ГУ ДПС в Одеській області головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_1 , та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_2 , з наказом про призначення інвентаризації у ході перевірки не пізніше 27.02.2020 р.

Позивач зазначає, що присутність співробітників контролюючого органу, зокрема ГУ ДПС в Одеській області при проведенні інвентаризації не є обов`язковою та може бути проведена без участі останнього, а тому вказані вимоги контролюючого органу, викладені у листі від 25.02.2020 р. за вих. №36/15-32-10-03-37 є протиправними.

Крім того, позивач зазначає, що в період з 24.02.2020 р. по 28.02.2020 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» () з питань законності декларування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис гривень та визначеного у додатку 3 до декларації з ПДВ за грудень 2019 р., за результатом якої було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач зазначає, що на виконання обов`язків, визначених п. 44.5 ст. 44 ПК України, платник податків ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» 16.01.2020 р. звернулося до ГУ ДПС В Одеській області із повідомленням про втрату документів, до якого було додану довідку Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області, якою підтверджується факт втрати підприємством документів за період з 03.09.2019 р. по час звернення до правоохоронного орану. Отримання вказаного повідомлення контролюючим органом підтверджується відміткою ГУ ДПС в Одеській області. Позивач вважає неправдивими доводи ГУ ДПС в Одеській області про неповідомлення ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» про втрату документів, оскільки податкова перевірка проводилась тим же контролюючим органом, який завчасно повідомлялося в письмовому порядку про втрату документів,

Позивач зазначає, що ним дотримано вимоги п.п.44.5 ст.44 ПК України щодо завчасного повідомлення контролюючого органу про втрату первинних документів, що унеможливлює проведення перевірки за відсутності документів фінансового-господарської діяльності.

При цьому позивач зазначає, що протягом часу з моменту втрати документів та й станом на сьогодні платник податків вживає усіх необхідних заходів, направлених на відновлення втрачених документів, про що додатково в усному порядку повідомлялось службових осіб контролюючого органу, проте це не було взято до уваги службовими особами, які здійснювали перевірку, що виразилось порушенні права позивача на відновлення втрачених документів та, як наслідок, потягло за собою прийняття протиправного рішення у вигляді податкового-повідомлення рішення.

Позивач зазначає, що ним правомірно було сформовано податковий кредит, а висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам. Під час документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Прайм Опт-Сервіс», службовими особами ГУ ДПС в Одеській області допущено низку грубих порушень чинного податкового законодавства, що мало наслідком оформлення протиправного податкового повідомлення-рішення від 25.03.2020 р. №, у зв`язку з чим позивач вважає що воно належить до скасування.

При цьому позивач зазначає, що обов`язок внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника кореспондується та прямо пов`язаний з моментом узгодження суми, а саме з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим позивач просить внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ Прайм Опт-Сервіс у розмірі 52 775 356 грн.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що відповідач має право вимагати включити посадову особи контролюючого органу до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігача.

Крім того, відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки оригінали первинних документів, які є підставою для нарахування від`ємного значення з ПДВ, яке у подальшому було заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок підприємства по декларації з ПДВ за грудень 2019 року посадовими особами ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» не надано, у зв`язку з чим посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області були складені відповідні акти, а тому, на думку відповідача,висновки акту перевірки є правомірними, а винесене податкове повідомлення-рішення таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Також відповідач зазначає, що він не є адміністратором Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, формування якого здійснюється автоматично на підставі баз даних ДПС та Казначейства.

В судовому засіданні 05.05.2020 року судом було прийнято заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення №, №, видані ГУ ДПС в Одеській області 24.02.2020 р. та зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ Прайм Опт-Сервіс у розмірі 23 198 243 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року по справі 420/2382/20 клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про роз`єднання позовних вимог по адміністративній справі №420/2382/20 у самостійні провадження задоволено, виділено у самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Опт-Сервіс до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень №, №, виданих ГУ ДПС в Одеській області 24.02.2020 р. та зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ Прайм Опт-Сервіс у розмірі 23 198 243 грн. та передано роз`єднані позовні вимоги, виділені у самостійне провадження із справи №420/2382/20, до Відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для виконання вимог, передбачених п.7 розділу 3 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20.08.2019 року (із змінами).

Крім того, ухвалою суду від 10.06.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 17.06.2020 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви.

В судовому засіданні 17.06.2020 року представник Відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС в Одеській області відповідно до наказу від 18.02.2020 року №648, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, в період з 24.02.2020 року по 28.02.2020 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» з питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за грудень 2019 року, за результатами якої складено акт № 180/15-32-04-02/43053951 від 06.03.2020 року.

Вищезазначеним актом перевірки встановлено, що в порушення пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, 44.6 ст. 44 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 189.1, абзацу г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, абзацу б) та абзацу в) п. 200.4 ст. 200, п. 201.14 ст. 201 Податкового кодексу України підприємством ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року у розмірі 52775356 грн., що відповідно призвело до завищення суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 52775356 грн.

За результатами перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 52775356 грн. та накладено штрафні санкції на суму 26387678 грн.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.21 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок призначення та проведення документальної позапланової перевірки визначений ст.78 ПК України.

Відповідно до п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків, серед іншого, зобов`язаний: виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п.20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Відповідно до п. 4 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 за № 879, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 за № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Судом встановлено, що листом від 25.02.2020 року №36/15-32-10-03-37 ГУ ДПС в Одеській області просило позивача станом на 27.02.2020 рік призначити інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей та залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Траст`ян З.П., та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Поліщука Д.А., до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомити з графіком проведення інвентаризації, а також просило ознайомити представників ГУ ДПС в Одеській області головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_1 , та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_2 , з наказом про призначення інвентаризації у ході перевірки не пізніше 27.02.2020 р.

Суд зазначає, що присутність посадових осіб відповідного органу при проведенні інвентаризації не є обов`язковою, інвентаризація може бути проведена і за відсутності посадових осіб контролюючого органу, проте така вимога не суперечить вищенаведеним положенням чинного законодавства

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що дії службових осіб Головного управління ДПС в Одеській області, які полягають у вимозі залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Траст`ян З.П., та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області Полішука Д.А. до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомлення їх із графіком проведення інвентаризації не суперечать положенням чинного законодавства, а тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 25.03.2020 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 52775356 грн. та накладено штрафні санкції на суму 26387678 грн. суд виходить з наступного.

Листом від 16.01.2020 року № 004/01/20 ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» повідомило ГУ ДПС в Одеській області про втрату документів бухгалтерського та податкового обліку (податкові накладні, витратні накладні, видаткові накладні, договори, контракти, ТТН, ГТД, інвойси, виписки з банку, реєстри складського обліку, тощо) за період з 03.09.2019 року по теперішній час.

До вищезазначеного листа позивачем було надано лист Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 15.01.2020 року №36/ЄО 1994, відповідно до якого звернення ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 1994.

Таким чином, ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» не мало можливості надати всі необхідні для проведення перевірки документи, враховуючи їх втрату.

За таких обставин, всупереч вимогами п. 1.2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 року № 22, перевіряючими не було складено акт Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» та, не зважаючи на втрату позивачем документів та не можливість їх надання до перевірки з відповідним обґрунтуванням, відповідачем складено акт № 180/15-32-04-02/43053951 від 06.03.2020 року про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.. та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за грудень 2019 року, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Згідно з п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов`язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

З огляду на зазначене суд не погоджується з доводами відповідача відносно того, що документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» була проведена відповідно до чинного законодавства України, оскільки існували законодавчо встановлені підстави для перенесення термінів її проведення.

Судом встановлено, що у ході перевірки ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» отримало від перевіряючих лист від 25.02.2020 року №36/15-32-10-03-37, з вимогами про проведення інвентаризації, забезпечення присутності посадових осіб відповідного органу при проведенні інвентаризації та надання документів.

Листом від 25.02.2020 року № 072/02/20 TOB «Прайм Опт-Сервіс» була надана відповідь, в якій зазначено, що присутність співробітника контролюючого органу при проведенні інвентаризації не є обов`язковою та може бути проведена без участі останнього. Також повідомлено що позивачем на підставі наказу від 03.01.2020 року вже було проведено інвентаризацію. Крім того, повідомлено, що у підприємства в наявності перебуває складське приміщення та запропоновано провести обстеження складських приміщень 28.02.2020 року о 09:00 годині.

Листом від 28.02.2020 року №079/02-20 від 28.02.2020 року було повідомлено посадову особу відповідача, що станом на теперішній час на складських приміщеннях відсутня електроенергія.

Суд зазначає, що проведення перевірки за таких обставин є неможливим, терміни проведення перевірки повинні були бути перенесені до дати відновлення та надання документів TОB «Прайм Опт-Сервіс».

Разом з цим судом встановлено, що факт проведення інвентаризації відповідно до наказу від 03.01.2020 року №03/01-20П та наявності залишків ТМЦ на складі підприємства підтверджується відновленими документами, а саме Актом інвентаризації активів та зобов`язань та Картками складського обліку, на підставі яких товар оприбутковувався на склад підприємства

Крім цього, суд зазначає, що відсутні підстави для неврахування первинних документів позивача, наданих до суду, які не були досліджені та враховані контролюючим органом при проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваних повідомлень-рішень, та бере ці документи до уваги в якості доказів їх існування.

Відповідно до пп.16.1.12 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Зокрема, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України№88 від 24.05.1995р., первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб`єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об`єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 р. № 568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так, на підтвердження господарської діяльності ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» надано до суду поновлену первинну документацію, а саме: контракт, митні декларації, договори поставки, платіжні доручення, видаткові накладні, податкові накладні, договір оренди, картки складського обліку товарно-матеріальних цінностей.

Ввезення ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» товару на митну територію України відбулось у листопаді та грудні 2019 року, що підтверджується відповідними митними деклараціями.

Скориставшись своїм правом у відповідності до ст. 200 ПК України підприємство подало заяву на відшкодування сплаченого ПДВ у попередньому та звітному податкових періодах.

Причиною виникнення від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) - протягом листопада та грудня 2019 року є імпорт товарів.

У відповідності з ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

При цьому у разі ввезення товарів на митну територію України, відповідно до п. 201.12 ПКУ, документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Отже, право на податковий кредит при імпорті товарів виникає за наявності митної декларації, оформленої відповідно до законодавства, та сплати податкових зобов`язань з ПДВ за такою митною декларацією. Саме митна декларація підтверджує як суму податку, так і факт її сплати. А тому вказана у митній декларації сума податку може бути включена до податкового кредиту.

ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» при здійснені імпорту товарів було виконано всі необхідні митні формальності з питань державної митної справи та сплачено податкові зобов`язання з ПДВ за оформленими, відповідно до вимог законодавства, митними деклараціями, а тому підприємство має законне право на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Крім цього, ТОВ «Прайм Опт-Сервіс», на підставі укладених договорів поставки, було придбано товар у контрагентів на території України - у ТОВ «ЛОГІСТІК ТРЕЛ», ТОВ «МПО РІТЕЙЛ», ТОВ «СКАЙ ЕКС», ТОВ «ЛІМО СОФТ», ТОВ «ТЕХ ФІКС», ТОВ «ЮНІАЛ ПРО». На підтвердження виконання умов договорів та на підставі видаткових накладних протягом грудня 2019 року Позивачем отримано товар, що стало для видання податкових накладних, суми по яких віднесені до складу від`ємного значення у декларації з ПДВ за грудень 2019 року, що підтверджується первинною документацією.

Відповідно до положень пп. 20.1.30 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи наділені правом звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, згідно з положеннями ст.234 Цивільного кодексу України є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Суд зазначає, що жодного акта перевірки контрагента позивача чи акта зустрічної звірки контрагента відповідач суду не надав.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про узгодженість дій ТОВ «Прайм Опт-Сервіс» з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

При цьому суд зазначає, що перевіряючі Головного управління ДПС в Одеській області передчасно дійшли висновку про заниження податкових зобов`язання з ПДВ, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року у розмірі 52775356 грн., що відповідно призвело до завищення суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 52775356 грн., та відсутність первинних документів, оскільки жодних дій під час здійснення перевірки перевіряючими щодо встановлення об`єктивності існування або відсутності первинних документів у позивача, як то направлення запитів до правоохоронних органів з метою одержання достовірної інформації про втрату документів, проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, тощо, вчинено не було.

З наведених підстав суд дійшов висновку що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 25.03.2020 є протиправними та належать до скасування.

Щодо вимоги про зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ Прайм Опт-Сервіс у розмірі 52775356 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення. У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно з п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Відповідно до п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26, встановлено, що орган ДФС здійснює формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, шляхом внесення даних щодо, зокрема: найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу тощо.

З урахуванням зазначеного, в даному випадку рішення суду про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.03.2020 року, що набрало законної сили, буде самостійною підставою для внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Тобто, вимога позивача зобов`язати відповідача внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ Прайм Опт-Сервіс у розмірі 52 775 356 грн. не належать до задоволення, оскільки є передчасною, так як відсутній спір з даного питання.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 25224 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі по 21020 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Опт-Сервіс (вул. Транспортна, 3, корп. Б, м. Одеса, 65039, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове-повідомлення рішення № від 25.03.2020 року, видане ГУ ДПС в Одеській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Опт-Сервіс (вул. Транспортна, 3, корп. Б, м. Одеса, 65039, ) судові витрати у розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25.06.2020 року.

Суддя А.А. Радчук.

.