Справа № 420/1915/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1915/20
26 червня 2020 року м.Одеса
04 березня 2020 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати розрахунок плати за проїзд №029741 від 07.02.2020 року, який нарахований ОСОБА_1 на суму 1581,75 євро.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.03.2020 року о 16:46:10 справа №420/1915/20 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
25.06.2020 року за вх.№ЕП/9640/20 від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Обґрунтоване вказане клопотання тим, що розрахунок плати за проїзд самостійно не виступає як акт індивідуальної дії та не спричиняє виникнення прав чи обов`язків у особи, так само і не порушуючи їх. Вказане свідчить про те, що розрахунок плати за проїзд не може бути предметом спору, а з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду представник відповідача вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю, тому і звертається до суду із даним клопотанням.
Розглянувши подане представником відповідача клопотання, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 11 лютого 2015 року №103, установлено, що Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
З наведеного вбачається, що Укртрансбезпека та її територіальні органи виконують функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховують відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.
Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
Втім, повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.
При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою на відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
Згідно ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.
Таким чином, аналіз наведеного правового врегулювання та суб`єктний склад сторін у цій справі свідчить про те, що спір про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний із вирішенням питання щодо стягнення коштів.
Така правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі №803/3/18, яку суд застосовує до спірних правовідносин згідно ч.5 ст.242 КАС України.
Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Поряд із цим, стаття 239 КАС України визначає, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованою позицію відповідача у справі щодо неможливості розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, а тому провадження підлягає закриттю через приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спору.
Керуючись ст.2, 19, 21, 238, 248, 256, 294 КАС України, суд,-
Роз`яснити позивачу, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом (або господарським судом в залежності від статусу позивача як фізичної особи чи фізичної особи-підприємця).
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку визначеному ст. 295 та п.15.5 розділу VII КАС України (з урахуванням положень п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України).
Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст. 256 КАС України, з моменту її підписання суддею.

Суддя М.М.Аракелян

.