Справа № 159/122/20
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 рокум. КовельСправа № 159/122/20

Провадження № 2-а/159/28/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позового (усного) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Омелянюка Романа Павловича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 13.01.20 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом (а. с. 1 - 3), закладеним до відповідача - поліцейського відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Омелянюка Р.П. (далі - відповідач - поліцейський). Просить скасувати постанову серії ЕАК № 1933128 від 03.01.20 р., винесену відповідачем як поліцейським про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП до стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн (далі - оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою, винесеною відповідачем - поліцейським - його було притягнуто до адмінвідповідальності і на нього було накладено адмінстягнення за те, що о 13 год. 03.01.20 р. він, керуючи т/з марки "HYUNDAI LANTRA", н. з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Незалежності у м. Любомлі Волинської області, начеб - то з непрацюючою фарою в режимі ближнього світла і був непристебнутим ременем безпеки; під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію т/з та полісу ОСЦПВ у порушення пп. 2.4 ПДР України. Покликаючись на ст. 251 КУпАП, зазначає, що оскаржувану постанову вважає незаконною. Зазначає, що він рухався цілком справним автомобілем з увімкненим світлом фар в режимі ближнього світла. Те, що ліва фара горить не так яскраво, як права, вважає, не є підставою для висновку, що вона не горить у режимі ближнього світла і є непрацюючою. При розмові з відповідачем - поліцейським - він надав докази коректної роботи лівої фари та, вийшовши з авта, відкрив капот, дістав лампу з фари під час горіння, показавши, що вона працює, хоча і не досить яскраво - для відповідача - поліцейського. Вислухавши його доводи, відповідач - поліцейський - не прийняв їх до уваги, а письмові доводи прийняти відмовився у порушення ст. 268 КУпАП; не дав змоги скористатись юридичною допомогою, не дав ознайомитись з доказами по справі. По спливу 10 - 15 хв. відповідач - поліцейський - оголосив, що він також під час руху автомобіля не був пристебнутим ременем безпеки. На його прохання надати докази такого звинувачення, останній відмовився це зробити та попросив свою колегу скласти рапорт по двох звинуваченнях. Остання під час зупинки його т/з знаходилась у приміщенні КП і, як він вважає, могла погано бачити, чи горять у його авта фари в режимі ближнього світла під час руху; та - не могла бачити, чи був він пристебнутим ременем безпеки під час руху, так як у його авті скло тоноване., а зупинився він - поодаль. Він же заявив відповідачеві - поліцейському - та стверджує, що був пристебнутий ременем безпеки під час руху та відстебнувся після зупинки авта і вимикання двигуна у дозволеному місці - для зручності спілкування. Документи, зазначені у пп. 2.4 ПДР України він, дійсно, не пред`явив, але не відмовлявся зробити це, про що повідомив відповідачеві - поліцейському; попросив останнього обґрунтувати законність зупинки його т/з із називанням відповідного пункту ПДР України. Оскаржувана постанова була винесена без його участі, присутності, прийняття від нього будь - яких доказів чи клопотань; без оголошення причини зупинення, зачитування всіх відповідних статей чинного законодавства. Покликаючись на ч. 2 ст. 286, ст. 288 КУпАП, просить позов задовольнити.

17.01.19 р. було відкрито провадження у справі за ухвалою суду (а. с. 8).

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем - поліцейським отримано під розпис 23.01.20 р. (а. с. 11).

За ухвалою суду від 03.02.20 р. суд перейшов до розгляду справи з викликом сторін (а. с. 21, 22).

За ухвалою суду від 13.02.20 р. було залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - УПП, відповідач - УПП) (а. с. 25).

До суду надійшов відзив відповідача - УПП - на позовну заяву, обґрунтований тим, що оскаржувана постава винесена відповідачем - поліцейським - з дотриманням вимог чинного законодавства. Останній представився позивачеві та пояснив причину зупинки, попросив пред`явити для перевірки документи, зазначені у пп. «а» п. 2.4, п. 2.1 ПДР України; встановивши порушення позивачем вимог п. 2.4 ПДР України, прийняв рішення про розгляд щодо позивача справи про адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи відповідач - поліцейський роз`яснив позивачеві права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП; ознайомив позивача із доказами вчинення адмінправопорушення. Відповідачем - поліцейським - було винесено оскаржувану постанову, ознайомлено з нею позивача, під розпис вручено її копію. Покликаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 222, 280, 251, 252, ч. 1 ст. 126, ст. ст. 258, 253, 283 КУпАП, п. п. 8, 11 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 40. п. 1 ч. 1 ст. 35, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 52, ч. 5 ст. 14, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.3, 1.9, пп. «б» п. 2.3, п. п. 2.1, 2.4 ПДР України, п. п. 16 п. 4 Положення про національну поліцію, затвердженого постановою КМ України від 28.10.15 р. № 877, п. п. 2, 6, 10, 11 розд. 3 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Нацполіції від 06.11.15 р. № 73, п. 10 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зазначає, що те, що свідок ОСОБА_2 є поліцейським, не свідчить про її заінтересованість у результаті розгляду справи. Рапорт останньої є належним доказом у справі. Покликаючись на п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що з відеозапису реєстратора, закріпленого на форменому одязі патрульного, позивач відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документи на т/з, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних т/з для перевірки на вимогу поліцейського, що позивачем і не заперечується. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач, відповідач - поліцейський та представник відповідача - УПП - у судове засідання 24.06.20 р. не з`явились, хоча кожна із сторін - належно повідомлена. Причини неявки суду не повідомлено. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дослідивши аудіо - відеозапис із носія інформації - диска, наданого суду представником відповідача; з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, вона винесена відповідачем - поліцейським - щодо позивача з приводу такого: останній о 13 год. 22 хв. 03.01.20 р. керував т/з марки «HYUNDAI LANTRA», н. з. НОМЕР_1 , по вул. Незалежності у м. Любомлі Волинської області, при цьому у автомобілі не працювала ліва фара в режимі ближнього світла; позивач був не пристебнутий ременем безпеки; під час перевірки документів водія останній не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію т/з та поліс ОСЦПВ власн. назем. т/з, чим порушив п. 2.4 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. До постанови маються додатки - DM 4219, рапорт. Копія оскаржуваної вручена особі під розпис.

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України.

За змістом п. 2.1 ПДР України у даному випадку, це:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб;

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України; (водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Ч. 1 ст. 126 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 425 грн.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.

Однак інші виявлені відповідачем - поліцейським та інкриміновані позивачеві у тексті оскаржуваної постанови порушення вимог ПДР України, не були відображені ним у конкретних пунктах (стаття) ПДР України та статтях КУпАП і в цій частині розвиток та розгляд справи залишився невизначеним і у оскаржуваній постанові рішення відповідача - поліцейського - в цій частині належно не відображене.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач неправомірно, у порушення вимог п. 2.4 ПДР України не пред`явив поліцейському документи, що зазначені у оскаржуваній постанові. Безсумнівно, такі дії позивача правильно кваліфіковані поліцейським та докази вчинення позивачем такого правопорушення маються - аудіовідеозапис, наданий суду представником позивача.

Факт ненадання поліцейському на вимогу останнього вказаних у оскаржуваній постанові документів не заперечує у тексті своєї позовної заяви і сам позивач.

Тому суд вважає, що у судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права - вимоги ст. ст. 284, 283, 36 КУпАП. І це порушення мало місце саме у неприйнятті відповідачем - поліцейським рішення за іншими - інкримінованими позивачеві - правопорушеннями, про що вказано судом вище.

Інші доводи позивача не знайшли свого ствердження в суді. Твердження позивача про правомірність його поведінки, що полягала у ненаданні поліцейському його документів, що зазначені у п. 2.1 ПДР України, після його зупинення та повідомлення про причину зупинки з тих мотивів, що водій не погоджується з оголошеною йому причиною зупинки, суд визнає хибними. Суд також вважає, що доводи позивача про правомірність використання ним під час руху автомобілем ламп фар ближнього світла, що мають різний ступіть яскравості світіння, такоє є суб"єктивним тлумаченням обсягу прав та обов"язків водія та, безперечно, завідоме використання позивачем таких ламп та користування світлом таких ламп фар ближнього світла не забезпечує вимоги безпеки руху, вимог пп. 31.4.3 ПДР України.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, серед іншого:

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, серед іншого, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу.

Так за змістом ст. 284 КУпАП, одним із видів постанов по справі про адміністративне правопорушення, що виносяться органом (посадовою особою), є постанови:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24 - 1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Якщо за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення вимог п. 2.4 ПДР України позивача визнано винуватим і накладено адмінстягнення, то з приводу інших інкримінованих йому діянь, жодне з рішень, що передбачені ст. 284 КУпАП із врахуванням вимог ст. 283 КУпАП, відповідачем - поліцейським не винесено.

Так у оскаржуваній постанові зазначено про вчинення позивачем трьох різних адмінправопорушень:

- керування т/з, у якому не працювала ліва фара в режимі ближнього світла;

- був не пристебнутий ременем безпеки;

- під час перевірки документів водія не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію т/з та поліс ОСЦПВ власників наземних т/з.

Однак всі ці різні дії, інкриміновані позивачеві, помилково кваліфіковано поліцейським як порушення одного пункту ПДР України - п. 2.4 та як правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не було відповідачем - поліцейським застосовано і положення ст. 36 КУпАП.

Суд зауважує, що згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, що передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Однак адміністративний позов позивачем заявлено позивачем і до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області, тобто, до неналежного відповідача.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову у його частині, що стосується позовних вимог до відповідача - поліцейського.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Будь - яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови у такому її вигляді, що наведений вище та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові, крім визначеного ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем - УПП - суду не надано.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зауважує, що позивачем не пропущено строк подані розглядуваного позову до суду.

Тому за вказаних вище обставин суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме: позовних вимог, закладених до відповідача - УПП; скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі щодо позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 36, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

У задоволенні позову до поліцейського відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Омелянюка Романа Павловича відмовити у повному обсязі.

Позов до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1933128 від 03.01.20 р., винесену поліцейським відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції Омелянюком Романом Павловичем про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - поліцейський відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції Омелянюк Роман Павлович, адреса місця служби - 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 156;

відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43025, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Гапонюк Ігор Миколайович, юридична адреса місця служби: 43025, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 26.06.20 р..