Справа № 540/2634/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2634/19
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта Пашанової А.В.,

представника позивача Корнелюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року, ухвалене в порядку спрощеного письмового провадження у м.Херсоні у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Юг" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 24.10.2019 року №UA508030/2019/000041/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови Митниці Державної фіскальної у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA508030/2019/00179 від 24.10.2019 р. та стягнути на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відсутні підстави для коригування митної вартості товарів, оскільки ним надано митному органу всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, а саме, ті які ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року позов задоволено. Однак, у стягненні витрат на правничу допомогу у сумі 1000 грн. суд першої інстанції відмовив. У цій частині рішення суду не оскаржується.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що подана ТОВ "Ніко-Юг" 24.10.2019 року митна декларація та додані до неї документи містили розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі (інвойс) від 18.10.2019 року № 190013933 ціна вказана в ЕUR, тим самим відповідно до пункту 2.1 та 2.6,3.1 контракту від 30.08.2019р. № 30082019 ціна та оплата товару вказується в Доларах США і валюта контракту - долар США. Відповідно до п. 3.1.1 покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передплати, підтвердження чого відсутнє в МД та не надіслано додатково на вимогу митного органу. Пункт 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах СFR або так, як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 №19ES10185482. Також, додатково надана копія МД країни відправлення містить розбіжності стосовно номеру рахунку-фактури зазначеному в МД поданій до митного оформлення. На виконання п. 5 ст. 54 Митного кодексу України у декларанта витребувано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Апелянт зазначає, що позивач не спростував наданими документами сумніви стосовно заявленої митної вартості товару, а тому відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товару. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що рішення митного органу є правомірним та відповідає вимогам законодавства, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Позивач звертає увагу суду, що в повідомленні декларанту від 24.10.2019 року митниця не вказувала, що має претензії до валюти контракту, за митною операцією. Також, позивач спростовує заперечення апелянта про наявність додаткової угоди від 09.05.2019 року, надаючи її копію. Позивач вважає, що згідно договору-заявки на перевезення та довідки про вартість перевезення, підтверджується вартість перевезення товару, а тому зазначена сума включена у митну вартість товару. Зазначає, що за умови поставки FCA страхування товару є не обов`язковим.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2019 року між ТОВ «Ніко-Юг» та Компанією ЗАО «Балтик Фреш Фуд» укладено Контракт № 30082019, за умовами якого п.1.1 продавець продає, а покупець купує свіжі овочі та фрукти, а саме: перець солодкий, кабачок свіжий, баклажан свіжий, апельсин свіжий, мандарин свіжий, лимон свіжий, гранат, банан, яблуко та інші товари першого класу, в подальшому товари, згідно з асортиментом і за цінами, визначеними в інвойсах до цього Контракту.

Пунктом 2.6 передбачено, що валюта контракту - Долар США.

Пунктом 3 контракту передбачено, що оплата кожної партії товару здійснюється в Доларах США, в формі банківського переказу на рахунок продавця в наступному порядку, якщо інше не передбачено в рахунку (інвойсі): - п. 3.1.1 Контракту передбачено 100 % передплату за товар.

Відповідно до п. 4.2 Контракту товар повинен бути поставлений на умовах CFR, INCOTERMS 2010, якщо інше не обумовлено в Інвойсі.

В жовтні 2019 року відповідно до умов контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії ЗАО «Балтик Фреш Фуд» товар-перець солодкий свіжий червоний та жовтий, що піддержується Інвойсом BFF 190013933 від 18.10.2019 року.

Відповідно до Інвойсу BFF 190013933 від 18.10.2019 року вартість товару склала 10153 евро, також в інвойсі зазначені умови поставки - FCA Spain.

24.10.2019 року до митного органу подано митну декларацію №UA508030/2019/007423, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 306115,86 грн. (графа 12 ВМД), виходячи із контрактної вартості товару 10153 Евро, додавши всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару, обчисленої за основним методом - ціною договору, а саме: контракт від 30.08.2019 р. №30082019 на поставку продукції та додаток до нього, інвойс BFF 190013933 від 18.10.219 р. на загальну суму 10153 Евро, CMR від 18.10.2019 р., фіто санітарну довідку, довідку про вартість перевезення від 23.10.2019 р. № 104-19 та інші документи передбачені законодавством.

За результатами оцінки ризиків щодо МД № UA508030/2019/007423 та поданих до неї документів, за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), митним органом виявлені ризики та сформоване повідомлення від 24.10.2019 року, відповідно до якого на підставі ч. 3 ст. 53 МК України, митницею запропоновано ТОВ "Аматекс-Україна" надати додаткові документи.

24.10.2019 року відповідачем прийнято картку відмови № UA508030/2019/00179 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

24.10.2019 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA/000041/2.

Приймаючи дане рішення про коригування митної вартості товару відповідач вказав на наступні підстави: "…заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не усі відомості та розрахунки підтверджені. Документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі (інвойс) від 18.10.2019 р. № 190013933 від 30.08.2019 року № 30082019 ціна та оплата товару вказується в Доларах США і валюта контракту - Долар США. Відповідно до пункту 2.1 та 2.6, 3.1 контракту від 30.08.2019 № 30082019 ціна та оплата товару вказується в доларах США і валюта контракту - Долар США. Відповідно до пункту 3.1.1 покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передплати, підтвердження чого відсутнє в МД та не надіслано додатково на вимогу митного органу. Пункт 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах CFR, або так як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 № 19ES5482. Також додатково надана копія МД країни відправлення містить розбіжності стосовно номеру рахунку-фактури зазначеному в МД поданій до митного оформлення.

На вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи, а саме: 1) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, або інформація біржових організацій про вартість товару; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) витрати на транспортування.

Крім того, у митного органу наявна інформація щодо вартості подібного товару, яка суттєво відрізняється від заявленого декларантом рівня митної вартості. Таким чином, митну вартість товару скориговано та визначено за другорядним (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) методом на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме митної декларації від 07.10.2019 р. №UA125010/2019/012447, відповідно до якої рівень митної вартості складає 1,1870 EUR/кг (числове значення митної вартості товару становить: 14300 кг*1,1870=16974,1 EUR). Попередні методи не застосовані з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу".

Не погоджуючись із законністю рішення відповідача про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зазначено, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Також, суд дійшов висновку, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 50 Митного кодексу України передбачає, що відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч. 1ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1ст. 52 Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч.2ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, (п. 1 ч.5ст. 54 Митного кодексу України)

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Однак, у разі необхідності, органи доходів та зборів мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п. 2 ч. 5ст. 54 Митного кодексу України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч. 3, 4ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно ч. 1ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 ч. 4ст. 54 Митного кодексу України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 зазначив, що митний орган повинен витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Виходячи з принципу послідовності, передбаченого ст.57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен був провести консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених Митним кодексом України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Згідно ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Основний метод (ст. 58 Митного кодексу України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч. 3ст. 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України.

Статтею 64 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від №UA/000041/2 відповідач, приймаючи дане рішення про коригування митної вартості товару відповідач вказав на наступні підстави: "…заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не усі відомості та розрахунки підтверджені. Документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі (інвойс) від 18.10.2019 р. № 190013933 від 30.08.2019 року № 30082019 ціна та оплата товару вказується в Доларах США і валюта контракту - Долар США. Відповідно до пункту 2.1 та 2.6, 3.1 контракту від 30.08.2019р. № 30082019 ціна та оплата товару вказується в доларах США і валюта контракту - Долар США. Відповідно до пункту 3.1.1 покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передплати, підтвердження чого відсутнє в МД та не надіслано додатково на вимогу митного органу. Пункт 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах CFR, або так як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 № 19ES5482. Також додатково надана копія МД країни відправлення містить розбіжності стосовно номеру рахунку-фактури зазначеному в МД поданій до митного оформлення.

Слід зазначити, що ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 59 МК України).

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість, виходячи саме з ціни, що зазначена в Інвойсі BFF 190013933 від 18.10.2019 р. на загальну суму 10153 евро.

Апелянт зазначає, що така ціна не відповідає дійсності, оскільки в митній декларації ціна зазначена в евро, в той час, як у контракті валюта зазначена - долар США. Крім того відсутні докази оплати позивачем суми 10153 евро, як передбачено п. 3.1.1 контракту.

Проте, із Контракту № 30082019 від 30.08.2019 року, рахунку-фактури (інвойс) №BFF 190013933 від 18.10.2019 року, встановлено, що п.3 контракту передбачено, що оплата кожної партії здійснюється в доларах США, в формі банківського переказу на рахунок продавця в наступному порядку, якщо інше не передбачено в рахунку (Інвойсі), покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передоплати, згідно реквізитів продавця, зазначених в п.13 контракту. Інші умови оплати можуть вказуватись в Інвойсах щодо кожної окремої поставки. Отже, враховуючи, що в інвойсі BFF 190013933 від 18.10.2019 р. ціна товару зазначена в евро, то і позивачем правомірно зазначено ціну товару в митній декларації - 10153,00 евро.

Судова колегія зазначає, що митним органом не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Колегія суддів зазначає, що валюта, в якій визначається вартість товару (долар США чи євро), жодним чином не впливає на її митну вартість та обов`язок покупця сплатити її в повному обсязі.

Апелянтом зазначено те, що товариством не надано страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування.

Колегія суддів такі доводи апелянта не приймає, оскільки пунктом 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах CFR або так, як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 року 19ES5482, суд, зазначає, що рахунком фактурою (інвойс BFF № 190013933) від 18.10.2019 року передбачено поставку товару на умовах FCA.

Відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FCA продавець несе всі витрати до моменту поставки товару в розпорядження перевізника, після цього витрати на транспортування, страхування, пакування маркування несе покупець.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано митному органу довідку транспортно-експедиційних витрат від 23.10.2019 року № 104-19 відповідно до якої вбачається, що вартість перевезення вантажу від місця завантаження м.Альмерія (Іспанія) до м. Нова Каховка (Україна) складає 125000 грн. Також з довідки вбачається, що страхування вантажу не проводилось.

Умови поставки FCA (FREE CARRIER) за Інкотермс-2010 не передбачають обов`язку ані продавця, ані покупця здійснювати страхування товару. Також, за зазначених умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу. Обов`язку надання документів зі страхування товару наведеними умовами поставки не передбачено. Договір купівлі-продажу також не містить вимог щодо страхування товару.

Отже, якщо страхування не здійснювалось та орган митного контролю не може надати обґрунтованих доводів протилежного, то вимоги щодо надання страхових документів слід вважати безпідставними. Варто зазначити, що пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України передбачено необхідність подання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, лише у випадку, якщо страхування товару здійснювалося.

Також, вірно встановлено, судом першої інстанції, що відповідно до змісту графи 33 оскаржуваного рішення "за результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) ст. 59 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - товар № 1 МД № UA125010/2019/012447 від 07.10.2019 року. Рівень скоригованої митної вартості складає 1,1870 ЕUR/кг: (числове значення митної вартості товару становить: 14300x1.1870=16974.1 ЕUR. Попередні методи не застосовані з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу".

Проте вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості, відповідачем використано наявної у митного органу МД № UA125010/2019/012447 від 07.10.2019 року. В той же час дослідженням даної МД встановлено, що нею визначено інші умови поставки, не вказано, за яким методом визначено митну вартість товарів у цій МД, а тому митним органом безпідставно відкориговано митну вартість товарів, поставлених позивачу за МД №UА508030/2019/007423.

Колегія суддів зазначає, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей, зокрема, в специфікації до контракту, інвойсі, експортній декларації зазначена ціна товару, його кількість, умови поставки, які збігаються з заявленими декларантом при розмитненні цього товару, ціна товару відповідає даним прейскуранту цін продавця, транспортні витрати підтверджуються договорами, рахунком-фактурою, умови поставки зазначені в інвойсі не суперечать положенням контракту, враховуючи додаткову угоду до цього контракту.

Таким чином, судова колегія не вбачає будь-яких розбіжностей в поданих до митного оформлення товару позивачем документах та з цих документів можливо визначити митну вартість товару та умови її поставки, в тому числі щодо пакування та тари.

Апелянтом не доведено наявність розбіжностей в поданих позивачем разом з митною декларацією документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

З огляду на те, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та, як встановлено під час розгляду справи, вказані документи давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товару, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, а не доведеність відповідачем неможливості застосувати під час митного оформлення товару митну вартість за основним методом та необґрунтованість застосування резервного методу, свідчить про неправомірність рішення органу щодо її коригування.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішення, прийнятого на підставі неправомірних висновків митного органу.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Чорноморської митниці Держмитслужби та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2020 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик