Справа № 280/3497/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 червня 2020 року Справа № 280/3497/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 року по справі № 337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по дату виплати, а саме 19.03.2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 року по справі № 337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по дату виплати, а саме 19.03.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що через тривале невиконання рішення національного суду позивач звертався до Європейського суду з прав людини та до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області з відповідними заявами. Зазначає, що на виконання Закону України «Про гарантії держави щодо судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI, постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, у березні 2020 року позивач отримав сплату заборгованості по виплаті пенсії згідно з постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 по справі №337/5361/14-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2014, у розмірі 20073,48 грн. Таким чином, позивач вказує на те, що починаючи з 15.02.2014 не в повному обсязі отримував свою пенсію та у відповідності до вищенаведеного має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Вказує, що на його звернення від 01.04.2020, відповідачем відмовлено у здійсненні позивачу розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Вважаючи дії відповідача протиправними та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/3497/20. Повідомлено сторін про розгляд справи протягом тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без участі, повідомлення та виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 09.06.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№26637), в якому зазначає, що на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 по справі № 337/5361/14-а було проведено нарахування пенсії в розмірі 20073,48 грн. Бюджетні призначення для виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій у відповідні періоди визначено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 за №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», від 06.07.2011 за №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», від 23.11.2011 за №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з передбачених ними розмірів. Виходячи з зазначеного та реальних фінансових можливостей Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, виплата за постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 по справі № 337/5361/14-а не була здійснена через відсутність відповідного фінансування Державного бюджету України. За наслідками розгляду Європейським судом з прав людини справи ОСОБА_1 була сплачена заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 20073,48 грн. Відповідач зазначає, що вказані грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України. Порядок здійснення виплат за рішеннями Європейського суду з прав людини регламентовано Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 за №3477-ІV. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 за №3477-ІV виплата вказаних сум здійснюється з відповідної програми Державного бюджету України шляхом списання відповідних сум центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Отже, зобов`язання по виконанню постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 по справі № 337/5361/14-а, фактично було прийнято державою в особі Міністерства юстиції України та казначейською службою, в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини, через відсутність, з об`єктивних причин, в Управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя відповідного бюджетного асигнування. На думку відповідача, сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер не підпадає під визначення доходів передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами ч. 2 ст. 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

При цьому, суд враховує положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 № 291, від 04.05.2020 № 343, від 20.05.2020 № 392 та від 17.06.2020 № 500, якими запроваджено з 12.03.2020 до 31.07.2020 на усій території України карантин.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 р., розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3 яким визначено, що «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо строку розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження тощо продовжуються на строк дії такого карантину».

Враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких заяв або клопотань учасників справи щодо неможливості її розгляду через запровадження на усій території України карантину, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2014 по справі №337/5361/14-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2014, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 15.02.2014р. по 02.08.2014р. виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично отриманих ним сум.

На виконання даної постанови управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в результаті якого нараховано 20073,48 грн. за період з 15.02.2014 по 02.08.2014.

Через тривале невиконання постанови національного суду позивач звертався як до Європейського суду з прав людини, так і до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області з відповідними заявами.

На виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI, Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, 18.12.2019 позивач отримав заборгованість по виплаті йому пенсії згідно з постановою суду від 03.09.2014 у сумі 20073,48 грн.

01.04.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2014 по справі №337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по 19.03.2020.

Листом Хортицького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №2834-2795/Л-02/8-0800/20 від 16.04.2020 позивачу відмовлено в здійсненні розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічну позицію у справах цієї категорії викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (№523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17), а також від 14.05.2019 (справа №804/2994/18, адміністративне провадження №К/9901/61950/18).

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що нарахування та виплата позивачу пенсії відбулись у березні 2020 року, на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2014 по справі №337/5361/14-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2014 за період з 15.02.2014 по 02.08.2014.

Несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Суд звертає увагу, що виплата коштів позивачу здійснена Пенсійним органом за період з 15.02.2014 по 02.08.2014та зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. Тобто, належні позивачу з 2014 року кошти виплачені останньому лише у березні 2020 року.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 по справі № 337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по дату виплати, а саме 19.03.2020 є протиправними, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, при ухваленні рішення суд керується приписами ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі «Чуйкіна проти України» (Case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) констатував: «Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II)».

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З системного аналізу положень КАС України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним, повним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 по справі № 337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по дату виплати, а саме 19.03.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із системного аналізу вищезазначеного, з урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 132, 139, 143, 241, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України Запорізькій області щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 року по справі № 337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по дату виплати, а саме 19.03.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України Запорізькій області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 року по справі № 337/5361/14-а за період з 15.02.2014 по дату виплати, а саме 19.03.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 30.06.2020.

Суддя М.С. Лазаренко