Справа № 802/4158/15-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4158/15-а

25 червня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Кузьменко Л.В. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 802/4158/15-а за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.

У вказаній заяві позивач просив скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року, якою скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року, та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог в заяві заявник зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 року № 2-р(ІІ)/2020 у справі № 3- 311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII, яким із Закону №2453-VI виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Оскільки при розгляді адміністративної справи № 802/4158/15-а та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції застосував положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII, які вказаним рішенням Конституційного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а тому постанова суду від 19.10.2016 підлягає скасуванню.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 року за вказаною заявою відкрито провадження та призначено розгляд заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами на 25.06.2020.

Заявник в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій підтримав вимоги заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, просив її задовольнити та справу розглянути без її участі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач позивач з червня 1987 року працював на посаді судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області. З вересня 2004 року по 11 квітня 2014 року займав посади заступника голови Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області.

20 грудня 2013 року позивач звернувся до Вищої ради юстиції із заявою про відставку на підставі пункту 9 частини 5 статті 126, 131 Конституції України та статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

20 грудня 2013 року позивач звернувся до Верховної Ради України з заявою про звільнення з посади судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області у відставку відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року позивача звільнено з посади судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач звернувся із письмовою заявою до територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про нарахування і виплати вихідної допомоги.

Листом № 04-36/4821 від 18 грудня 2016 року територіальне управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області повідомило, що виплату вихідної допомоги у зв`язку з виходом судді у відставку не передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області щодо відмови у виплаті судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області нарахувати та виплатити судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області задоволено повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 листопада 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі за його позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Могилів-Подільський міськрайонного суду Вінницької області, третя особа: Державна казначейська служба України про зобов`язання виплатити десять посадових окладів.

Серед підстав для відмови в задоволенні позовних вимог викладеними в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2018 р. у справі № 802/4158/15-а зазначено, що нормою ч.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції Закону від 14.03.2014 № 887-VII було визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Разом з тим, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VІІ (а саме пп.1 п.28 цього Закону), який набув чинності з 01.04.2014, виключено вказану статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (25 грудня 2014 року).

Тобто, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції станом на день прийняття постанови Верховної Ради України про звільнення позивача з посади (25 грудня 2014) не передбачав право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 р. № 2-р/(ІІ)/2020, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ.

З огляду на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 р. у справі №2р(ІІ)/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону № 1166-VІІ, позивач звернулась до суду із даною заявою про перегляд рішення від 19.10.2016 р. у справі № 802/4158/15-а за виключними обставинами з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Верховної Ради України №59-VIII від 25 грудня 2014 року позивача звільнено з посади судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На момент винесення постанови Верховною Радою України щодо звільнення позивача з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ (зі змінами і доповненнями) з положень якого вже було виключено норми статті 136, які регулювали питання виплати вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014.

Станом на 25 грудня 2014 року Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 був чинним.

Судом встановлено, що Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII. Положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Статтею 91 Закону України „Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із резолютивної частини Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2020 вбачається, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що саме з 15 квітня 2020 року втратили чинність положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ, яким виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", як того вимагає ст.91 Закону України „Про Конституційний Суд України", тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення у справі № 2-р(ІІ)/2020, що також прямо встановлено самим рішенням.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішень судом першої інстанції положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ були чинними та підлягали застосуванню, а тому, сама наявність Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(11) 2020 не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при розв`язанні спору.

Таким чином, Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, у зв`язку з чим судом не встановлено підстав, передбачених частиною п`ятою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2019 року у справі № 814/1274/17 зазначив, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Крім того, суд зазначає, відповідно п.1 ч.5 ст.361 КАС України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При розгляді заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення суду, судом не встановлено в даній справі рішення, яке підлягало виконанню та не було виконано, оскільки постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року по справі № 802/4158/15-а, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Частиною 1 ст.369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 по справі №802/4158/15-а необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року по справі № 802/4158/15-а - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Кузьменко Л.В. Матохнюк Д.Б.