Справа № 520/4373/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

24 червня 2020 р. Справа № 520/4373/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

представника позивача - Басула Б.І.,

представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову в частині по справі № 520/4373/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 20.07.2018 № 1462/31тр.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання на 04.05.2020 року о 14:30 год..

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 28.04.2020 року за вх. №01-26/32961/2020 від представника відповідача надійшло клопотання, в якій просив суд позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17 та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303 - залишити без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання, представником відповідача вказано, що контролюючим органом були здійсненні всі можливі дії в межах наданих йому повноважень з підстав направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень між тим, ОСОБА_1 , пропущено строк 1095 днів в частині оскарження податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17 та податкового повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303. Отже, на думку представника відповідача, позивач пропустив строки звернення за захистом порушеного права та позовні вимоги в частині оскаржуваних ППР підлягають залишенню без розгляду, визнавши причини пропуску строку не поважними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року з метою захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням зазначених рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відкладено розгляд справи з повідомленням учасників справи про дату та час судового засідання додатково після стабілізації епідеміологічного стану в країні.

Так, згідно пункту 1 постанови КМ України №211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 р. № 343) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

З метою запобігання розповсюдження серед працівників суду та учасників судового процесу небезпечного вірусного захворювання, викликаного коронавірусною інфекцією COVID-19 наказом голови Харківського окружного адміністративного суду № 04-05/8 від 18 березня 2020 року внесено зміни в режим роботи суду. Наказ розміщено на офіційному сайті Харківського окружного адміністративного суду за посиланням https://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/pres-centr/news/911994/.

Пунктом 4 наказу визначено, що учасники судового процесу можуть бути допущені до участі у судовому засіданні лише у виключному випадку на підставі розпорядження головуючого судді під час розгляду справ в порядку ст. ст. 273, 280 - 281, 283 КАС України.

Рішенням зборів судів Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 №6 внесені зміни в режим роботи Харківського окружного адміністративного суду, згідно яких наявна можливість провести розгляд справи в судовому засіданні.

Враховуючи, що дана справа не розглядається в порядку статей 273, 280 - 281, 283 КАС України, підготовче засідання було призначене 17.06.2020 року о 15:30 год..

У підготовчому засіданні призначеного на 17.06.2020 року о 15:30 год., представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.3 ст. 123 КАС України, яка була подана до канцелярії суду 28.04.2020 року за вх.№01-26/32961/2020.

У підготовчому засіданні призначеного на 17.06.2020 року о 15:30 год., представником позивача заявлено клопотання про надання часу для правового обґрунтування з підстав заявленого представником відповідача клопотання від 28.04.2020 року.

У зв`язку із заявленим клопотанням представником відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог, підготовче засідання призначене 17.06.2020 року о 15:30 год., відкладено, з метою надання позивачу часу для надання письмових пояснень з підстав заявленого клопотання представником відповідача.

Відповідно ч. 7 ст. 243 КАС України ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 23.06.2020 року за вх.№01-26/47202/2020 від представника позивача надійшли заперечення на заяву про залишення позову (в частині) без розгляду.

В обґрунтування пояснень представником позивача зазначено, що подання такого клопотання представником ГУ ДПС у Харківській області про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду від 28.04.2020 року за вх.№01-26/32961/2020 не передбачено КАС України. Крім того, вказав, що зокрема оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 30.06.2015 № 63-17 та від 11.05.2016 № 88/3-1303 позивач отримав з листом ГУ ДПС у Харківській області за №3999/3/20-40-57-06-20 від 23.03.2020 року та до цього позивач не був обізнаний про них. Також, вказав, що факт отримання податкових повідомлень - рішень від 30.06.2015 № 63-17 та від 11.05.2016 № 88/3-1303 у вказаний відповідачем час підлягає доказуванню у даній справі. У зв`язку з вищевикладеним просив суд відмовити в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду.

У підготовчому судовому засіданні призначеного на 24.06.2020 року о 14:00 год., суд поставив на обговорення питання щодо клопотання представника відповідача з підстав залишення позовної заяви (в частині) без розгляду щодо пропуску позивачем строків звернення до суду з даним позовом та заперечення на клопотання про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду представника позивача від 23.06.2020 року.

В підготовче засідання призначене 24.06.2020 року о 14:00 год., представник позивача прибув. Відносно заявленого клопотання представника відповідача щодо залишення позовної заяви (в частині) без розгляду заперечував у повному обсязі.

В підготовче засідання призначене 24.06.2020 року о 14:00 год., представник відповідача прибув. Вищевказане клопотання з підстав залишення позовної заяви (в частині) без розгляду підтримав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання представника відповідача та заперечення на клопотання про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду представника позивача, зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz модель SL 550, 2013 року випуску з об`ємом двигуна 4663 куб.см., бензин АХ0777ЕВ, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с. 17).

30.06.2015 року ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 № 63-17, яким фізичній особі - платнику податку ОСОБА_1 , визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., за 2015 рік. (а.с. 43).

Також, 11.05.2016 року Київським ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 11.05.2016 № 88/3-1303, яким фізичній особі - платнику податку ОСОБА_1 , визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., за 2016 рік. (а.с. 42).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення надіслано через засоби поштового зв`язку на адресу позивача, зазначену у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу: АДРЕСА_1 .

Також, податковий орган звернувся із відповідним запитом за відомостями до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України з підстав отримання інформації щодо місце проживання/реєстрації позивача. (а.с.112).

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 № 63-17, яким фізичній особі - платнику податку ОСОБА_1 , визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., за 2015 рік, отримано позивачем 07.08.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.113).

Крім того, податкове повідомлення-рішення від 11.05.2016 № 88/3-1303, яким фізичній особі - платнику податку ОСОБА_1 , визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., за 2016 рік, податковим органом направлене засобами поштового зв`язку, проте повернуто до податкового органу 29.06.2016 року з відміткою за закінченням строку зберігання (а.с. 115-118).

Зі змісту листа ГУ ДПС у Харківській області від 23.03.2020 року № 3999/3/20-40-57-06-20 вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015 № 63-17, є такою, що фактично сплачена - 17.09.2015 та від 11.05.2016 № 88/3-1303, фактично сплачено - 15.08.2016 року. Також, зі змісту вказаного листа судом встановлено, що станом на час надання податковим органом даної відповіді позивачу податковий борг у ОСОБА_1 , відсутній та наявна переплата у розмірі 25000 грн.(а.с.13).

Не погоджуючись зокрема із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою вказаної статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (надалі за текстом - ПК України).

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відносно початку перебігу законодавчо встановленого строку на оскарження податкового повідомлення - рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З наданих до адміністративного позову доказів витребуваних ухвалою суду від 06.04.2020 року вбачається, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17 було надіслано позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача та отримана 07.08.2015 року.

Відповідно, розпочався відлік строку звернення до суду саме з 07.08.2015 року.

Також, з наданих до адміністративного позову доказів витребуваних ухвалою суду від 06.04.2020 року вбачається, що податкове повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303 було надіслано позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача. При цьому, вказане поштове відправлення не було отримано позивачем, про що свідчить повідомлення поштової служби від 29.07.2016 року про повернення поштового відправлення у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно, розпочався відлік строку звернення до суду саме з 29.07.2016 року.

При цьому, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом 01.04.2020 року, тобто з порушенням встановленого ПК України спеціального строку звернення до суду.

У постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року по справі №825/1109/16 та по справі 820/1864/17 від 09.10.2018 року зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, з наданих позивачем додатків до адміністративного позову вбачається, що позивач самостійно сплатив суму податкових зобов`язаннь з транспортного податку зокрема за 2015, 2016 р. у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується листом ГУ ДПС у Харківській області від 23.03.2020 року №3999/3/20-40-57-06-20, тобто позивач станом на 17.09.2015 року (ППР від 30.06.2015 № 63-17) та 15.08.2016 року (ППР від 11.05.2016 № 88/3-1303) був обізнаний про нарахування їй податкових зобов`язаннь та можливе порушення її права та не вчинила жодних дій щодо їх захисту.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17 та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303.

Наведені позивачем у позовній заяві та у відповіді на відзив підставі щодо строку звернення до адміністративного суду твердження не відповідають дійсності, оскільки вищезазначені податкові повідомлення - рішення вважаються належним чином врученими позивачу 07.08.2015 року (ППР від 30.06.2015 № 63-17) та 29.07.2016 року (ППР від 11.05.2016 №88/3-1303), а незнання своїх прав не є поважною підставою для поновлення строку звернення до суду.

Суд зазначає, що наведені представником позивача підстави поважності пропущення строку звернення до суду ґрунтуються виключно на власному тлумаченні представником позивача норм законодавства. Наведені факти не свідчать про поважність пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Підстави, вказані позивачем у заяві, визнаються судом неповажними.

Суд зазначає, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №440/3092/19.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд зазначає, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, суд зазначає, що з огляду на визнання судом неповажними підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права, а також з огляду на положення ч. 3 ст.123 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду та як внаслідок задоволення клопотання представника відповідача.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 183 КАС України передбачено постановлення за результатами підготовчого провадження ухвали про залишення позову без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду..

Враховуючи вищенаведене, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду від 28.04.2020 року за вх.№01-26/32961/2020 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 180, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в частині від 28.04.2020 року за вх.№01-26/32961/2020 - задовольнити.

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17 та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 № 63-17 та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2016 № 88/3-1303 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26 червня 2020 року.

Суддя Ю. О. Супрун