Справа № 200/3832/20-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р. Справа№200/3832/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код 43142826, 87526, Донецька область, вул.Італійська, №59). Просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 №. Позов вмотивовано тим, що висновки акту перевірки не відповідають обставинам, оскільки, позивачем своєчасно та у повному розмірі сплачені суми єдиного внеску за період лютий - грудень 2017 року, січень - травень 2018 року, вересень - грудень 2019 року. Надходження коштів, сплачених після операційного часу та перерахованих банком на відповідний рахунок Державного казначейства після обробки, не є підставою для застосування штрафу.

13 квітня 2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

28 квітня 2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що під час проведення камеральної перевірки встановлено порушення п.295.1 ст. 295 ПК України, а саме несвоєчасну сплату авансових внесків по єдиному податку з фізичних осіб за період лютий-грудень 2017 року, січень-травень 2018 року та вересень-грудень 2019 року. Штрафні санкції за несвоєчасну сплату авансових внесків єдиного податку застосовані на підставі даних ІКП за 2017, 2018, 2019 роки. 20.09.2019 відбулося нарахування єдиного податку 1.2. групи на суму 834,60 грн., з терміном сплати 20.09.2019, сплачено 17.09.2019 лише у сумі 834,60 грн., що підтверджується квитанцією за вересень. Отже, станом на 20.09.2019 недоїмка склала 9,20 грн., яка була погашена несвоєчасно, в зв`язку з чим застосована штрафна санкція на суму 417,30 грн. щодо платіжних доручень наданих позивачем на підтвердження сплати за жовтень-листопад 2019 року відповідач зазначив, що нарахування єдиного податку 1.2 групи за жовтень-листопад 2019 року відбулося 20.10.2019, 20.11.2019 на суму 834,60 грн., в зв`язку з тим, що позивачем не вірно вказано номер рахунку, кошти перераховані з одного бюджетного рахунку на інший лише 14.01.2020.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, є платником єдиного податку зі ставкою 20% група-2, відповідно до свідоцтва платника єдиного податку.

24.02.2020 Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати грошового зобов`язання по єдиному податку ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), в ході якої встановлений факт несвоєчасної сплати платником ФОП ОСОБА_1 авансових внесків єдиного податку у лютому-грудні 2017 року, у січні-травні 2018 року та у вересні-грудні 2019 року. Результати перевірки оформлені актом від 24.02.2020 №06/С/05-99-5533-.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пунктів 295.1, 295.2 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно із пунктом 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку авансових внесків єдиного податку у встановлені строки (тобто, не пізніше 20 числа включно поточного місяця) тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881), інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідачем зазначено, що відповідно до розрахунку штрафних санкцій, перед сплатою авансових внесків у періодах 20.04.2013, 20.05.2013, 20.06.2013, 20.12.2013 та 20.11.2016 у позивача наявний податковий борг.

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення та розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення-рішення, позивачу нараховано штраф на загальну суму 7050,70 грн. за лютий-грудень 2017 року, січень-травень 2018 року, вересень-грудень 2019 року.

За приписами пунктів 31.1 - 31.3 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агенту, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Судом встановлено, що позивачем у 2017 році було здійснено сплату авансових внесків з єдиного податку за наступними платіжними документами:

- відповідно до квитанції від 17.02.2017 сплачено єдиний податок за лютий 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 18.03.2017 сплачено єдиний податок за березень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.04.2017 сплачено єдиний податок за квітень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.05.2017 сплачено єдиний податок за травень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 17.06.2017 сплачено єдиний податок за червень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.07.2017 сплачено єдиний податок за липень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.08.2017 сплачено єдиний податок за серпень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.09.2017 сплачено єдиний податок за вересень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.10.2017 сплачено єдиний податок за жовтень 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.11.2017 сплачено єдиний податок за листопад 2017 року у розмірі 640,00 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.12.2017 сплачено єдиний податок за грудень 2017 року у розмірі 640,00 грн..

Судом встановлено, що позивачем у 2018 році було здійснено сплату авансових внесків з єдиного податку за наступними платіжними документами:

- відповідно до квитанції від 18.01.2018 сплачено єдиний податок за січень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 16.02.2018 сплачено єдиний податок за лютий 2018 року у розмірі 744,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 16.03.2018 сплачено єдиний податок за березень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 18.04.2018 сплачено єдиний податок за квітень 2018 року у розмірі 744,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 16.05.2018 сплачено єдиний податок за травень 2018 року у розмірі 744,60 грн..

Судом встановлено, що позивачем у 2019 році здійснено сплату авансових внесків з єдиного податку за наступними платіжними документами:

- відповідно до квитанції від 17.09.2019 сплачено єдиний податок за вересень 2019 року у розмірі 824,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 17.10.2019 сплачено єдиний податок за жовтень 2019 року у розмірі 844,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 18.11.2019 сплачено єдиний податок за листопад 2019 року у розмірі 834,60 грн.;

- відповідно до квитанції від 19.12.2019 сплачено єдиний податок за грудень 2019 року у розмірі 834,60 грн.

Згідно із даними ІКП (у якій відображені відомості, із посиланням на платіжні документи із зазначенням їх реквізитів, щодо сплати позивачем протягом 2017-2019 років авансових внесків єдиного податку з фізичних осіб платника), за вересень 2019 року позивачем було нараховано до сплати авансовий внесок єдиного податку у розмірі 834,60 грн., а сплачений позивачем у розмірі 824,60 грн., що призвело до нарахування недоїмки у розмірі 9,20 грн. У зв`язку з чим, відповідачем нараховано штраф у розмірі 50% за вересень 2019 року у розмірі 417,30 грн.

Отже, даними ІКП та квитанцією від 17.09.2019 за вересень 2019 року у розмірі 824,60 грн. підтверджується сплата позивачем авансових внесків єдиного податку в сумі 824,60 грн. замість необхідної суми 834,60 грн.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату авансових внесків з єдиного внеску за вересень 2019 року в розмірі 417,30 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем при сплаті авансових внесків з єдиного податку за жовтень-листопад 2019 року невірно зазначено номер рахунку, кошти перераховані з одного бюджетного рахунку на інший 14.01.2020. У зв`язку з чим, відповідачем нараховано штраф у розмірі 50%, за жовтень 2019 року у розмірі 417,30 грн., за листопад 2019 року у розмірі 417,30 грн.

Суд звертає увагу на те, що позивача фактично притягнуто до відповідальності за невідповідність інформації, зазначеної у платіжному дорученні, що спричинило виникнення недоїмки.

Відповідно до пункту 7 Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 №666, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.08.2015 за №974/27419, у разі заповнення поля Призначення платежу з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ приймається до виконання. При цьому вважається, що платник податків сплачує грошове зобов`язання (код виду сплати 101).

З наведеного вбачається, що у строк, передбачений пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, позивач здійснив оплату податкового зобов`язання, проте помилково зазначив у квитанції номер рахунку.

На думку суду, допущена позивачем помилка при оформленні платежу, жодним чином не спростовує факту виконання позивачем покладеного на нього положеннями пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України обов`язку щодо сплати єдиного податку шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

При цьому суд звертає увагу, що у відповідності до частини першої статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Також, необхідно врахувати, що в частині другій статті 38 Податкового кодексу України вказано, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Оскільки, відповідна сума податкового зобов`язання була особисто сплачена позивачем у повному розмірі та в установлений строк, суд визнає, що податковий обов`язок ним виконаний, а застосування штрафних санкцій, на яких наполягає відповідач, потягне надмірне фінансове навантаження.

Разом з тим, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дій, спрямованих на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17 січня 2018 року у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18).

У той же час, помилка при зазначенні рахунку не є правовою підставою для висновку про несплату податку у визначений законодавством строк, оскільки допущена помилка не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.

Позивачем вчинені всі необхідні дії для повного та своєчасного виконання свого податкового обов`язку зі сплати грошового зобов`язання. До того ж, оскільки така сума зараховується на єдиний казначейський рахунок, помилка при зазначенні реєстраційного номеру облікової картки платника податків іншої особи під час сплати суми податкового зобов`язання не спричинило настання негативних наслідків або збитків для бюджету.

За таких обставин здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений передбачений пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату авансових внесків з єдиного внеску за жовтень-листопад 2019 року в розмірі 834,60 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, розрахунку штрафних санкцій на позивача безпідставно та протиправно накладено штраф за лютий 2017 року в сумі 320,00 грн., березень 2017 року в сумі 320,00 грн., квітень 2017 року в сумі 320,00 грн., травень 2017 року в сумі 320,00 грн., червень 2017 року в сумі 320,00 грн., липень 2017 року в сумі 320,00 грн., серпень 2017 року в сумі 320,00 грн., вересень 2017 року в сумі 320,00 грн., жовтень 2017 року в сумі 320,00 грн., листопад 2017 року в сумі 320,00 грн., грудень 2017 року в сумі 320,00 грн., січень 2018 року в сумі 372,30 грн., лютий 2018 року в сумі 372,30 грн., березень 2018 року в сумі 372,30 грн., травень 2018 року в сумі 372,30 грн., жовтень 2019 року в сумі 417,30 грн., листопад 2019 року в сумі 417,30 грн., грудень 2019 року в сумі 417,30 грн., оскільки позивач не порушив строки сплати авансових внесків єдиного податку терміном сплати до 20 числа включно поточного місяця, у той час суд зазначає, що сума штрафу в розмірі 417,30 грн. по строку сплати авансових внесків єдиного податку терміном сплати до 20.09.2019 в оскаржуваному податковому повідомлені-рішенні прийнята правомірно.

Таким чином, з наведених вище мотивів, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.02.2020 № в частині накладення штрафу в сумі 6633,40 грн. та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 13.04.2020 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги задоволені на суму 6633,40 грн. з 7050,70 грн. (що становить 94,08%), тому на користь Державного бюджету України необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 791,02 грн. та стягнути з позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 49,78 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.02.2020 № в частині накладення штрафу в сумі 6633,40 грн.

У задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.02.2020 № в частині накладення штрафу в сумі 417,30 грн. відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 59) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 791 (сімсот дев`яносто одна) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 49 (сорок дев`ять) грн. 78 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.11 підпункту 15 пункту 1, пункту 3 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош