Справа № 640/11251/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року м. Київ № 640/11251/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного військово-медичного клінічного центру Державної

прикордонної служби України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного військово-медичного центру Державної прикордонної служби України та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ від 06 травня 2019 року «Про результати службового розслідування» в частині оголошення суворої догани ОСОБА_1 та зобов`язати посадових осіб відповідача підписати (продовжити) контракт про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України строком на три роки з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що проходить військову службу за контрактом з 2001 року, займає посаду начальника кабінету - старшого ординатора-лікаря-анестезіолога кабінету детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії у Головному військово-медичному центрі (Центральному клінічному госпіталі) Державної прикордонної служби України (далі - відповідач, ГВМКЦ ДПСУ).

Відповідачем 06 травня 2019 року винесено наказ про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за фактом порушення регламенту роботи в кабінеті детоксикації клініки АРІТ.

Із зазначеним наказом в частині, що її стосується, позивач не погоджується, вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що порушує її права, оскільки відповідачем не дотримано положень Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року №111, не ознайомлено її з матеріалами службового розслідування у визначені строки, зокрема, з наказом про призначення службового розслідування, а перевірку ввіреного їй кабінету проведено за її відсутності під час перебування у відгулі.

Окрім іншого, позивач вказує, що 31 липня 2019 року закінчується строк дії контракту про проходження нею військової служби, тому відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 за два місяці до закінчення строку контракту подано рапорт про продовження військової служби за новим контрактом на три роки, проте, на час подання позову контракти не підписано відповідачем.

Також позивачем подавалися додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог від 07 червня 2019 року та 24 жовтня 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2019 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва віл 27 червня 2019 року, відкрито провадження в адміністративній справі №826/11251/19, визначено розгляд провадити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Відповідачем 18 вересня 2019 року надано відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти позовних вимог, зазначає, що за своєю посадою ОСОБА_1 прирівнюється до начальника структурного підрозділу закладу охорони здоров`я, тому є відповідальною за виконання ДСН в кабінеті детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії, проте своїх обов`язків в цій частині не виконувала, що зафіксовано матеріалами службового розслідування, за результатами якого ОСОБА_1 оголошено сувору догану за неналежне виконання вимог статей 11,12,16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та інших актів. Відповідач стверджує, що з висновком службового розслідування та його результатами позивач була ознайомлена належним чином.

Окрім іншого, в частині зобов`язання підписати контракт про проходження військової служби відповідач зазначає, що контракт з позивачем підписаний 31 травня 2019 року. У задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, згідно з наказом начальника Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України від 05 квітня 2019 року №44-аг «Про призначення службового розслідування», на підставі рапорту головної медичної сестри медичної частини, прапорщика ОСОБА_2 від 05 квітня 2019 року, начальником клініки діагностики - лікарем-рентгенологом, полковником медичної служби Петренком В.О. з 05 квітня по 06 травня 2019 року проведено службове розслідування з метою встановлення обставин, що призвели до порушення регламенту дезінфекції, передстерилізаційного очищення та стерилізаційних медичних виробів в кабінеті детоксикації клініки анестезіології реанімації та інтенсивної терапії Головного Центру.

За результатами службового розслідування складено висновок (затверджений 06 травня 2019 року), відповідно до якого встановлено, що з кабінету детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії Головного центру бікси з матеріалом для виконання маніпуляцій, пов`язаних з внутрішньовенними ін`єкціями в 2019 році не здавалися до центральної стерилізаційної станції відділу медичного постачання Головного центру (далі - ЦСС), про що свідчать записи в журналах приймання та видачі біксів зі стерильним матеріалом в ЦСС за період з січня по квітень 2019 року.

Не заважаючи на те, що бікси на стерилізацію за вказаний період не здавалися, в Журналі обліку контролю стерилізації біксів кабінету детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії в період з 02 січня по 03 квітня 2019 року наявні записи про отримання біксів із стерильним матеріалом, але в період з 02 січня по 05 березня 2019 року в журналі відсутні індикатори про проходження процесу стерилізації. В той же час, незважаючи на те, що бікси на стерилізацію не здавалися, в період з 21 березня по 02 квітня 2019 року в Журналі обліку контролю стерилізації біксів кабінету детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії наявні індикатори про проходження процесу стерилізації.

В період з 02 січня по 03 квітня 2019 року в кабінеті детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії в робочі дні регулярно для роботи використовувалися матеріали, що не проходили стерилізацію.

Також в ході аналізу медичної документації кабінету встановлено, що бактеріологічні дослідження на стерильність медичних виробів та матеріалів в кабінеті останній раз були проведені 12 червня 2017 року; оцінка якості перед стерилізаційного очищення шляхом постановки азопірамов проби на наявність залишкової кількості крові та фенолфталеїнової проби на наявність залишкової кількості лужних компонентів мийних засобів на поверхні медичних виробів в період з 02 січня 2019 року в кабінеті не проводиться.

Як вбачається з висновку, пояснення стосовно виявлених порушень відібрані від начальника клініки АРІТ лікаря-анестезіолога полковника медичної служби ОСОБА_3, головної медичної сестри ОСОБА_2 , сестри медичної-анестезиста кабінету детоксикації ОСОБА_4 , молодшої медичної сестри кабінету ОСОБА_5 .

Також, пояснення стосовно виявлених порушень надала позивач - начальник кабінету-старший ординатор-лікар-анестезіолог кабінету детоксикації, підполковник ОСОБА_1 Зокрема, позивач пояснила, що контроль здачі біксів на стерилізацію біксів кабінету детоксикації клініки, а також заповнення Журналу вона перевіряла, але які саме виявлені були недоліки не пам`ятає, вважає, що їх усунення перебуває в компетенції старшої медичної сестри відділення АРІТ, як і оцінка якості передстерилізаційного очищення шляхом постанови азопірамової проби на наявність залишкової кількості крові та фенофталеїнової проби на наявність залишкової кількості лужних компонентів мийних засобів на поверхні медичних виробів в кабінеті; стерильний стіл накривався без її присутності та цей процес ніколи вона не контролювала, з результатами бактеріологічних досліджень на стерильність медичних виробів та матеріалів в кабінеті не ознайомлювалася, оскільки вважала, що це питання не відноситься до її посадових обов`язків.

Водночас, ОСОБА_1 у поясненнях зазначила, що ознайомлена з вимогами Державних санітарних норм та Правил дезінфекції, передстерилізаційного очищення та стерилізації медичних виробів в закладах охорони здоров`я, затверджених наказом Міністра охорони здоров`я від 11 серпня 2014 року №552, з посадовою інструкцією начальника кабінету - старшого ординатора-лікаря-анестезіолога кабінету детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії Головного центру, а також з організаційно-штатною структурою кабінету.

Виходячи з таких обставин, відповідач дійшов тих висновків, що в кабінеті детоксикації клініки порушені вимоги Державних санітарних норм та Правил дезінфекції, передстерилізаційного очищення та стерилізації медичних виробів в закладах охорони здоров`я, а встановлені факти свідчать про свідоме неналежне виконання службових обов`язків, зокрема, начальником кабінету - ОСОБА_1 , що призвели до невиконання зазначених вимог, та могли призвести до зараження пацієнтів захворюваннями, що передаються через кров, оскільки в кабінеті проводяться маніпуляції з внутрішньовенними ін`єкціями.

Із зазначеним висновком службового розслідування ознайомлено ОСОБА_1 під власний підпис, нею ж зроблено запис «не згодна» (а.с.150).

На підставі висновку відповідачем видано наказ від 06 травня 2019 року №64-аг, відповідно до якого ОСОБА_1 оголошено сувору догану. З оскаржуваним наказом ОСОБА_1 також ознайомлено під підпис (а.с.143), нею проставлено запис «не згодна».

Оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами у справі судом з`ясовано, що наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року №111 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в Державній прикордонній службі України» (далі - Інструкція). Останні зміни до Інструкції вносилися 19 листопада 2011 року, отже, вона є чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Інструкція визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку.

Виходячи з положень зазначеної Інструкції, рішення про проведення службового розслідування приймається начальником (командиром), який має право видавати письмові накази та притягати підлеглого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування призначається письмовим наказом. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, мета та термін проведення, а також посадова особа (особи), якій (яким) доручено його проведення.

Підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися.

Позивач стверджує, що її не ознайомлено з наказом про призначення службового розслідування.

У цій частині суд зазначає, що наказу про призначення службового розслідування до матеріалів справи не надано, водночас, висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ №64-аг від 06 травня 2019 року містять посилання на наказ начальника Головного центру від 05 квітня 2019 року №44-аг «Про призначення службового розслідування».

Таким чином, наказ про призначення службового розслідування видавався 05 квітня 2019 року, при цьому, навіть допускаючи, що позивача з ним ознайомлено не було, судом встановлено, що ОСОБА_1 надалі надавалися письмові пояснення стосовно виявлених порушень у ввіреному їй кабінеті, а отже, остання була обізнана з тим, що відносно неї проводиться службове розслідування.

При цьому, згідно положень Інструкції особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб.

Отже, позивач не була позбавлена можливості скористатися передбаченими Інструкцією правами та надати відповідні докази, міркування, своє бачення виявленої ситуації, проте, обмежилася лише наданими поясненнями під час службового розслідування.

Згідно положень Інструкції висновок службового розслідування підписується особою (особами), якою (якими) воно проводилося.

Кожен учасник розслідування має право письмово викласти свою окрему думку, яка додається до висновку.

Як вбачається з висновку службового розслідування, затвердженого 06 травня 2019 року, позивачем окремої думки не висловлювалося та не надавалося у письмовому вигляді.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що перевірку проведено під час її перебування у відгулі - 02 квітня 2019 року, проте, наявними у справі матеріалами підтвердилися обставини проведення перевірки з 05 квітня по 05 травня 2019 року, при цьому, оскаржуваний наказ №64-аг видано 06 травня 2019 року. Отже, 02 квітня 2019 року під час перебування позивача у відгулі жодних документів щодо службового розслідування не складалося, не підписувалося, на момент початку перевірки та станом на день винесення оскаржуваного наказу позивач у відгулі вже не перебувала, тому в цій частині порушень порядку призначення та проведення службового розслідування суд не вбачає.

Судом встановлено також, що позивача ознайомлено під власний підпис з висновком службового розслідування та оскаржуваним наказом, на яких вона власноруч зробила записи «не згодна». Також, у додаткових письмових поясненнях від 07 червня 2019 року позивач сама ж зазначає, що під час винесення наказу про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани було порушено правила субординації, оскільки наказ був зачитаний при офіцерах, нижчих за званням.

Таким чином, про наявність оскаржуваного наказу та його зміст позивач була обізнана, а окрім того, на рапорти ОСОБА_1 відповідачем надавався витяг з оскаржуваного наказу та копія висновку службового розслідування, що підтверджено листом від 30 травня 2019 року.

Окрім наведеного, позивач заперечує проти висновків службового розслідування, зазначаючи, що виконання тих обов`язків, про які йдеться в матеріалах службового розслідування, зокрема, дезінфекція, передстирилізаційного очищення та стерилізації медичних виробів, покладено на інших працівників.

З такими твердженнями позивача суд не погоджується та зазначає, що питання дезінфекції, передстирилізаційного очищення та стерилізації медичних виробів в закладах охорони здоров`я врегульовано Державними санітарними нормами та Правилами дезінфекції, передстирилізаційного очищення та стерилізації медичних виробів закладах охорони здоров`я (ДНС), затвердженими наказом Міністра охорони здоров`я від 11 серпня 2014 року №552.

Згідно ДНС відповідальними за виконання цих Правил є керівники закладів, завідувачі структурних підрозділів закладів, у стерилізаційному відділенні - завідувач відділення.

За своєю посадою ОСОБА_1 прирівнюється до начальника структурного підрозділу закладу охорони здоров`я, а отже, позивач є відповідальною за виконання ДСН в кабінеті детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії.

Згідно з Положенням про кабінет детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії Головного військово-медичного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України керівництво кабінетом здійснюється начальником кабінету - старшим ординатором - лікарем-анестезіологом клініки АРІТ, що підпорядкований безпосередньо начальнику клініки АРІТ, або особі, що виконує його обов`язки на час відсутності.

Відповідно до посадових обов`язків ОСОБА_1 , як начальник кабінету детоксикації клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії, зобов`язана організовувати та забезпечувати аналіз кількісних і якісних показників діяльності кабінету, а також причин недоліків у роботі (для цього вона може залучати співробітників за власним розсудом); негайно оповіщувати начальника відділення про всі події із хворими або персоналом, а також про халатні дії чи зловживання персоналу кабінету та про прийняті у зв`язку з цим мірами; проводити заходи щодо профілактики внутрішньогоспітальної інфекції, дотримання санітарно-епідеміологічного режиму у клініці; контролювати якість ведення документації кабінету; знати стан, облік, правила користування, зберігання медичних препаратів, майна, особисто перевіряти їх наявність, збереження та справність.

З викладеного суд приходить до висновку, що контроль за станом санітарно-епідеміологічного режиму входить та встановлений посадовими обов`язками ОСОБА_1 . У цьому зв`язку виправданими є ті обставини, що сувору догану оголошено ОСОБА_1 за неналежне виконання вимог статей 11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Державних санітарних норм та правил дезінфекції, передстерилізаційного очищення та стерилізації медичних виробів в закладах охорони здоров`я», посадової інструкції начальника кабінету - старшого ординатора - лікаря-анестезіолога клініки анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії, за неякісне та несвоєчасне виконання службових обов`язків.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання посадових осіб відповідача підписати (продовжити) контракт про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України строком на три роки з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2022 року суд зазначає, що виходячи з відзиву відповідача такий контракт підписано Державною прикордонною службою України з позивачем 31 травня 2019 року, примірник якого отримано позивачем 01 липня 2019 року.

Окрім того, підписання контракту про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України з військовослужбовцями офіцерського складу належить до виключної компетенції Голови Державної прикордонної служби України, а не Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України, яким лише вчиняються певні дії щодо формування та направлення відповідного пакету документів до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

До того ж, формулювання у зазначеній редакції цієї частини позовних вимог зачіпають ті повноваження органу, які є дискреційними, тому в цій частині позивачем обрано невірний спосіб захисту прав.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд вважає необґрунтованими, не доведеними та спростованими матеріалами службового розслідування ті твердження, на які посилається позивач, як на підставу позову, у зв`язку з чим не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цілому.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень, лише при задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.. НОМЕР_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Головний військово-медичний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, адреса: 03083, м. Київ, вул. Ягідна, 58, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда