Справа № 260/1844/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2020 рокум. Ужгород№ 260/1844/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Гонтовому Ю.О.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явилася;

представник позивача: адвокат Бабич Василь Васильович;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області представник Маровді Володимир Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) через уповноваженого представника - адвоката Бабич Василя Васильовича (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 51/8) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 18 червня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 25 червня 2020 року, у зв`язку із карантинними заходами встановленими в Закарпатському окружному адміністративному суді з 19 червня по 22 червня 2020 року за Наказом Голови суду від 18 червня 2020 року № 29/О.

18 травня 2020 року, ОСОБА_1 через уповноваженого представника - адвоката Бабич Василя Васильовича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведені призначення та перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника; 2) зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести нарахування та перерахунок пенсії і здійснити виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат, призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з 100 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника - ОСОБА_2 з моменту звернення до управління пенсійного фонду Попович О.В. про перерахунок пенсії тобто з 29.04.2020 року та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

19 травня 2020 року ухвалою суду подану позовну заяву залишено без руху.

20 травня 2020 року на виконання вимог ухвали позивачем подано суду позов із зміненими позовними вимогами, за якими просить 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведені призначення та перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області провести нарахування та перерахунок пенсії і здійснити виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат, призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з 100 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника - ОСОБА_2 з моменту звернення до управління пенсійного фонду Попович О.В. про перерахунок пенсії тобто з 29.04.2020 року та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку, ( а.с.29-35).

.

21 травня 2020 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження у дані адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 червня 2020 року, ухвалою суду виправлено описку у вступній та резолютивній частині рішення суду по даній справі, а саме в пункті третьому вступної та резолютивної частини рішення від 18 червня 2020 року помилково зазначені "50 відсотків" розміру довічного грошового утримання годувальника виправлено на вірні відсотки - "70 відсотків" розміру довічного грошового утримання годувальника" .

.

1. Позиції сторін

Позивач свої позовні вимоги аргументувала тим, що перебувала на утриманні ОСОБА_2 , оскільки є його дружиною. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, однак отримував до дня смерті щомісячне грошове утримання, як голова Ужгородського міського суду. Вказані обставини, зумовили ОСОБА_1 звернутися до відповідача про призначення та перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з розрахунку від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлого годувальника, однак їй було відмовлено в перерахунку пенсії по втраті годувальника у зв`язку з тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника. Однак, позивач вважає, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді у відставці мають однакову правову природу.

03 червня 2020 року, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи це тим, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 , встановлено, що годувальник, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вказують, що положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено право на утримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а визначають можливість призначення пенсії на загальних умовах, встановлених Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, враховуючи те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника, то позивачу призначено пенсію по втраті годувальника на загальних підставах, відповідно до норм статей 36-37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15 червня 2020 року, представником позивача подано до суду заперечення щодо відзиву, де вказує, що за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Оскільки на утриманні померлого годувальника перебувала дружина померлого, то пенсія повинна була бути призначена в розмірі 100% довічного грошового утримання судді у відставці померлого годувальника.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача під час судового засідання проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 14 квітня 1973 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 1_ФМ № НОМЕР_2 , (а.с. 8).

14 листопада 1999 року, ОСОБА_2 у віці 55 років помер, про що було видано повторно свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 28 квітня 2020 року, (а.с. 9).

24 січня 2005 року, ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

До заява надано трудову книжку, довідку про заробіток, документ про трудовий стаж.

17 березня 2005 року, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 24 січня 2005 року.

10 грудня 2019 року, позивач звернулася до Ужгородського відділу обслуговування громадян із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника. До заяви додано паспорт, Довідку про склад сім"ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки з померлим годувальником, свідоцтво про смерть та відповідно до цієї заяви ні підставі статті 37 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначено пенсію по втраті годувальника.

21 грудня 2019 року, ОСОБА_1 призначена пенсія по втраті годувальника (доньки) ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до Закону України «Про прокуратуру», як утриманцю неповнолітньої ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у, ОСОБА_4 , відкликала подану заяву від 10 грудня 2019 року.

31 березня 2020 року Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Закарпатській області видана позивачці Довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ( а.с.15).

Така довідка видана ОСОБА_1 , дружині судді - ОСОБА_2 , про те, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці складає 107 202, 00 грн.

29 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника, в якій зазначає, що утриманці відсутні, інший вид пенсії не призначався, на день подання заяви не працює. До заяви позивач додала паспорт; трудову книжку; довідку про суддівську винагороду; свідоцтво про шлюб; свідоцтво РАГС про смерть годувальника.

06 травня 2020 року, рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області № 91 від 05 травня 2020 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника.

Не погодившись із такою позицією відповідача, позивач звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та у інших випадках, передбачених законом.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 9 закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону цього Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членамисім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

За частиною третьою цієї статті, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Абзац 2 частини 3 цієї ж статті передбачає, що члени сім"ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно довідки ТУ ДСА в Закарпатській області № 1275 від 06 квітня 2020 року, (а.с.16) Померлий ОСОБА_2 працював з 06.1982 року по 21.10.1999 року на посаді голови Ужгородського міського суду Закарпатської області ( підстава: наказ про звільнення у відставку із призначення довічного грошового утримання ОСОБА_2 від 21.10.1999 року № 467/06-03).

З огляду на те, що позивачка на час звернення до пенсійного органу була непрацездатною, одержувала від померлого допомогу, що була для неї постійним джерелом для існування, за час його життя перебувала на його утриманні, отже мала право на призначення пенсії по втраті годувальника, що не заперечувалося відповідачем.

За визначенням абзацу 22 статті 1 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім"ї у випадках визначених цим Законом.

Відповідно до статті 37 пункту 10 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року ( далі по тексту Закон №3723-XII ) передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника; з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї - 90% відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

12 лютого 2015 року вступив в законну силу Закон України Про забезпечення права на справедливий суд (далі по тексту Закон № 192-VIII), розділ 10 якого визначав статус судді у відставці.

Відповідно до ст. 141-142 цього Закону №192-VIII, суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених статтею 37 Закону України Про державну службу, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.

Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника й Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення № 213 - VIII від 02.03.2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України Про державну службу на нову назву Пенсійне забезпечення державних службовців.

Закон України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 року втратив чинність на підставі Закону України Про державну службу № 889 - VIII від 10.12.2015 року за винятком статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 року.

Згідно з пунктом 10 та 12 розділу 11 Закону України Про державну службу №889 - VIII від 10.12.2015 року та Закону України Про судоустрій і статус суддів державні службовці, які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону України, Про державну службу мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Слід звернути увагу, що пункт 13 розділу 11 Закону України Про державну службу №889 -VIII від 10.12.2015 року передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону України Про державну службу №3723-ХП з наступними змінами, зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

З аналізу вищевикладених правових норм та обставин справи, судом критично оцінюються доводи відповідача, що відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" так і відповідно до Закону України "Про державну службу" на час звернення позивача до управління ПФУ не передбачалася пенсія по втраті годувальника.

Рішенням, Конституційного Суду України у справі №1-8/2016 року від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 року (конституційне подання Верховного Суду України щодо конституційності положень ч.3, абзаци 1-2, 4, 6 ч. 5 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів та положень пункту 5 розділу 3 Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення визнані такими, що не відповідають Конституції.

Положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2423 в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213- VIII, Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911- VIII і положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213, визнані неконституційними, і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Отже, відповідач, як орган, якому делеговані повноваження щодо призначення і виплати пенсій, при розгляді заяви про перехід на пенсію по втраті годувальника повинен був діяти відповідно до вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VІ від 7 липня 2010 року, а також статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку: Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, чоловік позивачки мав право на одержання пенсії державних службовців відповідно до частини 1 статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХII від 16.12.1993 року.

Відповідно до частин 13 та 14 статті 37 Закону № 3723-ХП у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї -90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Таким чином, позивач на момент звернення із заявою до пенсійного органу була непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_2 , а померлий годувальник мав право на пенсію за цим Законом.

З огляду на спірні правовідносини правова визначеність полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення по Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889- VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на певні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, похідним є і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, дії відповідача суд не може розцінити як такі, що вчинені на підставі та у спосіб, що визначено Конституцією та законами України, отже є протиправними, а позов цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести нарахування та перерахунок пенсії і здійснити виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат, призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з 100 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника - ОСОБА_2 з моменту звернення до управління пенсійного фонду Попович О.В. про перерахунок пенсії тобто з 29.04.2020 року та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку, то судом встановлено наступне.

Вказану вимогу суд розцінює як похідну вимогу від вимоги про визнання протиправним дій управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області .

Як вже зазначалося судом, була встановлена протиправність дій відповідача, чим порушено право позивача, яке гарантоване Конституцією на пенсійне забезпечення.

Таким чином, для відновлення порушеного права позивача, суд вважає належним способом відновлення порушених прав буде зобов`язання суб`єкта владних повноважень - здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-12 від 16 грудня 1993 року у розмірі 70 % щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі Закону "Про держану службу", з моменту звернення, а саме з 29 квітня 2020 року, а тому така вимога підлягає до часткового задоволення..

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині визнання протиправним дій пенсійного органу та зобов`язанням такого здійснити перерахунок у розмірі 70 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджено квитанцією від 15.05.20 № , (а.с. 21).

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 420, 40 грн

Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведені призначення та перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести нарахування та перерахунок пенсії і здійснити виплату пенсії, із урахуванням фактично проведених виплат призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з 70 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника - ОСОБА_2 , з моменту звернення до управління пенсійного фонду Попович О.В. про перерахунок пенсії, тобто з 29.04.2020 року та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень, 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль