Справа № 540/985/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/985/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання подати подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування,

встановив:

Позивач звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить з урахуванням поданих уточнень:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у поверненні ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 6784,57 грн., оформлену листом від 02.04.2020 за №2100-0503-8/11697;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати до Управління державної казначейської служби України у місті Херсоні Херсонської області () подання про повернення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 6784,57 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2019 ним було придбано квартиру. При купівлі даної квартири був сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості нерухомого майна, що становить 6784,54 грн. 27.03.2020 року позивачка звернулася до відповідача із листом про повернення вказаної суми, оскільки житло було придбане вперше. Зазначає, що відповідачем листом №2100-0503-8/11697 від 02.04.2020, позивачці було відмовлено в поверненні вказаної суми. Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправною та просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії щодо повернення суми сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості нерухомого майна.

Ухвалою суду від 17.04.2020 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків.

Станом на 24.04.2020 позивач вимоги ухвали суду від 06.04.2020 виконав в повному обсязі.

24.04.2020, ухвалою суду відкрито спрощене провадження у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача, 14.05.2020, подав до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши наступне. Відповідно до п.8 ст. 2 Закону України №400/97-ВР, об`єктом оподаткування при здійсненні операцій купівлі продажу нерухомості є вартість майна, зазначена у договорі купівлі продажу. Відповідно до п. 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна. Представник відповідача зазначає, що кошти від операцій купівлі продажу нерухомого майна хоча і є збором на обов`язкове державне пенсійне страхування, але обов`язковість їх сплати визначає нотаріус, це підтверджується тим, що у разі несплати , нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до ст. 49 Закону України Про нотаріат. Таким чином, на думку відповідача, відповідно до вимог вищевказаного Закону доводити факт придбання нерухомого майна вперше, позивач зобов`язаний був саме приватному нотаріусу, а не Управлінню. Також, додатково зазначено, що на адресу Управління станом на 02.07.2019 (дата укладення договору купівлі продажу) не надходило жодного звернення щодо звільнення позивача від сплати внесків. Враховуючи зазначене просив відмовити в задоволенні позову. Крім цього, представник відповідача заперечує проти стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх не підтвердженими та необґрунтованими. Просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

02.07.2019 ОСОБА_1 було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі продажу посвідчено нотаріусом Зоріною Н.В.

При купівлі даної квартири позивачем був сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості нерухомого майна, що становить 6784,54 грн., що підтверджується квитанцією №ПН 268593 від 03.07.2019.

27.03.2020 року позивачка звернулася до відповідача із листом про повернення вказаної суми, оскільки житло було придбане вперше. Проте відповідачем, листом від 02.04.2020 №2100-0503-8/11697, позивачу було відмовлено в поверненні вказаної суми.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 02 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1257, згідно якого, ОСОБА_1 придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 6784,54 грн., що підтверджується квитанцією №ПН 268593 від 03.07.2019.

Статтею 67 Конституції України встановлено, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР.

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема, квартиру вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто, звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Важливою обставиною для правильного вирішення питання про необхідність сплати фізичною особою збору на обов`язкове державне пенсійне страхування від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, є встановлення факту придбання особою житла вперше.

На підтвердження факту першого придбавання житла, позивачем надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.03.2020, номер інформаційної довідки 205429187.

Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності позивача іншого нерухомого майна (житла) чи про придбання ним такого майна, немає.

Враховуючи вищенаведене, позивач у даному випадку не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, а сплачена останнім сума такого збору є сплаченою помилково.

З огляду на викладене, суд вважає неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в Херсонській області в повернені позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в 6784,54 грн.

Щодо п.2 позовних вимог суд зазначає, що згідно із пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

З врахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованою та такою, що належать до задоволення позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в Херсонській області звернутися з поданням, передбаченим п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 до Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого позивачем в сумі 6784,54 грн. при укладанні договору купівлі - продажу житлової квартири від 02.07.2019.

Висновки суду відповідають правовій позиції зазначеній в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №813/1126/17.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4204,00 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З викладеного вбачається, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 р. у справі № 814/698/16.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги №2020/20 від 13.04.2020, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Крижановським М.М., його предметом є надання правової допомоги, зокрема: надати клієнту правову допомогу в адміністративній справі щодо повернення клієнту збору на обов`язкове пенсійне страхування в сумі 6784,54 грн. Зобов`язання виконавця за цим договором визначені п. 1.2.

Згідно п.2 договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається попередньо, виходячи з розрахунку одного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для працездатних осіб за 1 годину роботи адвоката, але не менше ніж 4000 грн.

Клієнт зобов`язаний виплатити Адвокату гонорар, розмір якого буде визначений в Акті здавання приймання виконаних робіт (послуг) протягом п`яти банківських днів від набрання рішенням суду законної сили (п.2.3 договору).

На підтвердження отримання в майбутньому гонорару в розмірі 4204,00 грн., представником позивача адвокатом надано до суду копію рахунку №1 від 02.06.2020, акт виконаних робіт від 02.06.2020.

Згідно акта виконаних робіт від 02.06.2020, розмір гонорару становить 4204,00 грн. за: складання позовної заяви, сканування документів, відправлення позовної заяви та від сканованих документів до суду через підсистему «Електронний суд».

Судом встановлено, що розгляд даної справи проведено в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, адвокатом підписано і подано позовну заяву на 4 аркушах; заява щодо судових витрат, Акт здавання - приймання виконаних робіт на 2 арк., підготовлено (у тому числі власноручно завірено) і подано додатки до позовної заяви, загалом на 16 аркушах.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів у справі суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 800,00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

Таким чином, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 800,00 грн.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при поданні даного позову сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., він підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) у поверненні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 6784,54 грн., оформлену листом від 02.04.2020 №2100-0503-8/11697.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) звернутися з поданням, передбаченим п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 до Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області () про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого позивачем в сумі 6784,54 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 54 коп.) при укладанні договору купівлі - продажу житлової квартири від 02.07.2019.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 коп.) шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.І. Войтович

кат. 112010200