Справа № 420/2310/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2310/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 825584 від 02.03.2020 року, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення № 825584 від 02.03.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9;

Зобов`язати здійснити перерахунок та доплату щомісячного довічного грошового утримання з 18.02.2020 року у розмірі 84% суддівської винагороди працюючих суддів місцевого суду.

В обґрунтування адміністративного позову позивачка зазначає, що вона є суддею у відставці з грудня 2006 року. Довічне грошове утримання позивачці призначено у розмірі 84 % грошового забезпечення судді у відставці з урахуванням повного суддівського стажу 22 роки, згідно з Законом України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року п.п. 4 ст. 42 та внесення доповнень ст. 14 Постановою Верховної Ради України № 4016-ХІІ від 24.02.1994 року. У зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючого судді місцевого суду, позивачка звернулась із заявою № 08-20 від 26.02.2020 року з клопотанням про перерахунок щомісячного довічного утримання, згідно з Законом України № 1402-VIII від 02.06.2016 року на підставі пп.1 п. 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020. Рішенням № 825584 від 02.03.2020 року позивачці відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання по причині того, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Ухвалою суду від 29.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті 28.05.2020 року.

18.05.2020 року від представника відповідача, ГУ ПФУ в Одеській області, надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який представник відповідача не погоджується із позовними вимогами та зазначає, про відсутність підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18.02.2020, оскільки перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено з 01.01.2020 року виходячи із розміру суддівської винагороди встановленої на 01 січня 2020 року, а оскільки після 18 лютого 2020 року не змінювалися розміри суддівської винагороди, підстави для нового перерахунку - відсутні.

21.05.2020 року від позивачки надійшли заперечення на відзив ГУ ПФУ в Одеській області.

Позивачка у судове засідання, призначене на 28.05.2020 року не з`явилася, належним чином та своєчасно повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду, в прохальній частині позову просить суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Постановою Верховної Ради України № 406-V від 30.11.2006 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді місцевого господарського суду Одеської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з наказом Господарського суду Одеської області № 484-к від 13.12.2006 року, встановлено судді у відставці ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 84 відсотки заробітної плати з 13.12.2006 року.

Відповідно до розпорядження № 7 від 24.02.2007 року, УПФУ у Київському районі м. Одеси призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% від заробітної плати.

28.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди на підставі довідки № 08-29/1253/2020 від 26.02.2020 року.

Згідно з довідкою № 08-29/1253/2020 від 26.02.2020 року, що видана Господарським судом Одеської області ОСОБА_1 , про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 року її суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 94590,00 грн.

02.03.2020 року ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення № 825584 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, згідно з яким відповідач відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі наданої довідки від 26.02.2020 року № 08-29/1253/2020, виданої Господарським судом Одеської області.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності Законом від 15.02.2018 року № 2415 не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з абз. 10, 14 ст.126 Конституції України, підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч.1, 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року (в редакції, чинній станом на час призначення довічного грошового утримання позивачці), кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу.

Суд встановив, що позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за нормами Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року.

30.09.2016 року набув чинності Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з п. п. 8, 11 ч. 5 ст. 48 Закону №1402-VIII, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, а також правом судді на відставку.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 142 Закону №1402-VIII урегульовано порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим, Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, підпунктом 1 пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2018 року: - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2019 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2020 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено п.22, 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 було обчислене та виплачувалось з урахуванням наведених вище положень абзацу другого пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Мотивуючи дане Рішення у цій частині Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.2013 №3-рп/2013).

Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

Таким чином, положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020.

Таким чином, з 18.02.2020 року на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону №1402-VIII, якими передбачено, що суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд встановив, що разом із заявою від 28.02.2020 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 надала довідку Господарського суду Одеської області від 26.02.2020 року № 08-29/1253/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року. У зазначеній довідці розмір посадового окладу та доплати за вислугу років визначено, виходячи із розрахункової величини 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020 року, як це передбачено приписами ст.135 Закону №1402-VIII, а тому суд вважає помилковими твердження відповідача у оскаржуваному рішенні щодо мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру суддівської винагороди.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на факт здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки з 01.01.2020 року, виходячи із розрахункової величини 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, оскільки перерахунок з 01.01.2020 року вчинений на підставі довідки від 15.01.2020 року № 08-29/339/2020, яка встановлює розмір суддівської винагороди, що враховується під час обчислення довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.01.2020 року, що є меншим, аніж розмір суддівської винагороди, що вказаний у довідці від 26.02.2020 року № 08-29/1253/2020, що видана за нормами, чинними станом на 18.02.2020 року.

Таким чином, суд робить висновок, що надана позивачем разом із заявою від 28.02.2020 року довідка Господарського суду Одеської області від 26.02.2020 року № 08-29/1253/2020 є підставою для перерахунку з 18.02.2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , а рішення № 825584 від 02.03.2020 року є протиправним та належить до скасування.

Разом з тим, щодо вимога позивачки про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 84 % суддівської винагороди працюючого судді є такою, що до задоволення не належить, як передчасна, оскільки ані в заяві про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ані в рішенні відповідача про відмову у здійсненні такого перерахунку, не йшлося про відсотковий розмір довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

Тобто, в цій частині позовних вимог права позивачки відповідачем не порушувалися.

У випадку, якщо позивачка за результатом вчиненого відповідачем, на підставі рішення суду у вказаній справі, перерахунку буде незгодна з відсотковим значенням довічного грошового утримання, вона не позбавлена права звернутися до суду із відповідним позовом.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 належить до задоволення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18 лютого 2020 року на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 26.02.2020 року № 08-29/1253/2020.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 825584 від 02.03.2020 року, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 № 825584 від 02.03.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18 лютого 2020 року на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 26.02.2020 року № 08-29/1253/2020.

В іншій частині позову - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Процесуальні строки, визначені рішенням суду застосовуються з урахуванням п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Відповідач - Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Ільфа і Петрова, 4а, м. Одеса, 65121).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 26 червня 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.