Справа № 420/2240/19
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2240/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів Бучко О.С.,

представників відповідача Ярошенко Г.Ю., Арутюнян Е.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 17.04.2019 року надійшов адміністративний позов (т. 1 а.с. 181-184) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі ГУ ДГК) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року позов залишений без руху та позивачам наданий строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року позов повернутий позивачам без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвала суду від 10.05.2019 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.11.2019 року задоволена касаційна скарга ОСОБА_1 , скасовані ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року. Справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.12.2020 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для направлення до суду оригіналу позову з додатками, оригіналу квитанцій про сплату судового збору, заяви позивача ОСОБА_2 щодо поновлення строку звернення до суду.

Ухвала суду від 23.12.2019 року згідно з поштовими повідомленнями отримана позивачем ОСОБА_1 28.12.2019 року, позивачем ОСОБА_2 30.12.2020 року.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року продовжений строк на усунення недоліків позову, оскільки станом на 28.01.2020 року позивачі не надали до суду оригінал позову з додатками, оригінали квитанцій про сплату судового збору, також від позивача ОСОБА_2 не надійшло заяви про поновлення строку на звернення до суду.

Копії ухвали суду направлені позивачам та згідно з поштовими повідомленнями отримана 03.02.2020 року. Проте до суду не надійшло копій позову з додатками, не надійшло будь-яких заяв, клопотань.

За приписами ч. 7 ст. 169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

З урахуванням вказаних приписів суд ухвалою суду від 03.03.2020 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив здійснити її розгляд у порядку загального позовного провадження. Зобов`язано позивачів надати оригінал позовної заяви та квитанцій про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року закрите підготовче провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 16.06.2020 року.

Позивачі з урахуванням уточненої позовної заяви (т. 2 а.с. 27-29) просять:

визнати протиправною відмову ГУ ДГК 13.02.2019 року ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області на підставі клопотання ОСОБА_1 від 11.01.2019 року та зобов`язати ГУ ДГК надати вказаний дозвіл;

визнати протиправною відмову ГУ ДГК 13.02.2019 року ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області на підставі клопотання ОСОБА_2 від 11.01.2019 року та зобов`язати ГУ ДГК надати вказаний дозвіл.

Позивачі зазначили, що 11.01.2019 року вони звернулися до ГУ ДГК із клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області.

Однак листом ГУ ДГК № КО-56/0-94/6-19 від 13.02.2019 року їм відмовлено в позитивному вирішенні питань, викладених в клопотаннях.

Відповідач мотивував відмову тим, що територіальні органи ДГК передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. З метою забезпечення раціонального використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, дотримання вимог законодавства, прозорості діяльності системи управління земельними ресурсами, запобігання виникненню корупційних факторів та уникненню надання переваг одному громадянину перед іншим, а також до повного наповнення Державного земельного кадастру інформацією про землі в межах України ГУ ДГК забезпечуватиме підбір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадян у межах норм безоплатної приватизації. Площа цих земельних ділянок висвітлена на сайті ГУ ДГК в Одеській області. Також заявникам було запропоновано звернутися з відповідним клопотанням кожному особисто із зазначенням умов надання бажаної до відведення земельної ділянки, її площі та місця розташування.

Позивачі зазначили, що до своїх клопотань вони додавали відповідні копії викопіювань та кадастрових карт, тобто відповідачу надавався необхідний обсяг інформації щодо земельних ділянок, про які йшлося в клопотаннях.

Позивачі з посиланням на положення ст.ст. 22, 118, 122 ЗК України, які регламентують спірні правовідносини, вважають, що їм неправомірно відмовлено в задоволенні клопотань про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, вказані дозволи до теперішнього часу не надані, у зв`язку з чим необхідно звернутися до суду з позовом про зобов`язання вчинити вказані дії.

Представник ГУ ДГК надав до суду відзив на адміністративний позов (т. 2 а.с. 12-15), в якому зазначив, що на адресу Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстр. номер від 18.01.2019 року № КО-56/0/5-19) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

На час розгляду клопотання діяла постанова КМУ від 07.06.2017 № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», якою затверджено стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та впорядження ними, відповідно до якої, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації, повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, відповідно до переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційних веб-сайтах територіальних органах Держгеокадастру.

Оскільки, місце розташування об`єкта не відповідає вимогам прийнятого відповідно до ЗК України вищезазначеного нормативно-правового акту, Головне управління 13.02.2019 року за вих. № КО-56/0-94/6-19 відмовило позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, з підстави відповідності місця розташування об`єкта та відсутність бажаної до відведення земельної ділянки в наведеному переліку.

Також, представник відповідача зазначив, що зміст ст. 118 ЗК України свідчить про те, що Земельним кодексом України передбачено подання одного клопотання від однієї особи щодо кожної земельної ділянки.

Окрім того, вимога щодо зобов`язання ГУ ДГК надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту), то, на думку представника відповідача, зі змісту статті 118 ЗКУ прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні є одним з безпосередніх прав відповідного органу виконавчої влади, у даному випадку ГУ ДГК, та належить до дискреційних повноважень цього органу.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

При цьому, вказаною нормою передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Також представник відповідача звернув увагу на те, що виходячи з положень ст. 118 ЗК України у випадку бездіяльності відповідного органу виконавчої влади в частині не прийняття передбаченого законодавством рішення в місячний строк з дня реєстрації клопотання, зацікавлена особа має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання відповідного дозволу.

Представник відповідача зазначив, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. З огляду на зазначене та враховуючи те, що прийняття рішення відповідачем у спірних правовідносинах ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, вважаємо, що вказана вимога позивача є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, а тому задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивачів Бучко О.С. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов.

Судом встановлено, що рішенням Голицької сільської ради від 28.11.2017 року №116-VІІ рекомендовано ОСОБА_1 по питанню виділення їй земельної ділянки за межами населеного пункту звернутись до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (т. 1 а.с. 16). Рішенням Голицької сільської ради від 28.11.2017 року № 115-VІІ рекомендовано ОСОБА_2 по питанню виділення йому земельної ділянки за межами населеного пункту звернутись до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (т. 1 а.с. 23).

ГУ ДГК листом «Про надання відповіді» від 27.10.2017 року повідомило ОСОБА_2 , що його клопотання від 25.09.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, що дані про земельну ділянку, яку він бажає отримати у власність не віднесена до Державного земельного кадастру. Запропоновано визначитись з іншим місцем розташування земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку з переліку, висвітленому на сайті ГУ (т. 1 а.с. 57)

Позивачі подали скаргу на гарячу лінію ДГК. Листом від 29.12.2017 року їх повідомлено, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області листами від 27.10.2017 року № М-20980/0-10518/6-17, № Д-20978/0-10519/6-17 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надані відповіді. Крім того, у вказаному листі позивачам роз`яснено, що відмови органу виконавчої влади можуть бути оскаржені до суду. У листі від 18.12.2018 року роз`яснено, що заявники можуть повторно звернутися до ГУ ДГК (т. 1 а.с. 55,56).

Водночас, позивачі не оскаржили у судовому порядку відповідь ГК ДГК щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, не визначались з іншим місцем розташування земельної ділянки, а 11.01.2019 року звернулись з тими ж документами, за якими їм надана відповідь від 27.10.2017 року, до ГУ ДГК з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Листом ГУ ДГК «Про надання відповіді» від 13.02.2019 року позивачам, враховуючи вимоги ст.ст. 22, 118, 123 ЗК України, запропоновано звернутися з відповідними клопотаннями кожному особисто із зазначенням бажаної до відведення земельної ділянки, її площі та місця розташування. Крім того, позивачів проінформовано, що з метою забезпечення раціонального використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, дотримання вимог законодавства, прозорості діяльності системи управління земельними ресурсами, запобігання виникненню корупційних факторів та уникненню надання переваг одному громадянину перед іншим, а також до повного наповнення Державного земельного кадастру інформацією про землі в межах України ГУ ДГК забезпечуватиме підбір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадян у межах норм безоплатної приватизації. Площа цих земельних ділянок висвітлена на сайті ГУ ДГК в Одеській області. Також заявникам було запропоновано звернутись з відповідним клопотанням кожному особисто із зазначенням умов надання бажаної до відведення земельної ділянки, її площі та місця розташування (а.с. 59).

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм ЗК України свідчить про те, що законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам зазначеним у ЗК України документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Судом встановлено, що позивачами подано до ГУ ДГК клопотання, в якому вказано орієнтовну площу земельної ділянки та її цільове призначення. На думку позивачів ними надані до клопотання всі документи, які необхідні для розгляду клопотання по суті. Відповідачем вказані доводи не спростовані.

В той же час, дослідивши лист відповідача № КО-56/0-94/6-19 від 26.12.2017 року «Про надання відповіді», та викладену в ньому позицію, суд дійшов висновку, що він не містить визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для задоволення клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або вмотивованої відмови у його наданні. У вказаній відповіді відповідач посилається на відсутність даних про земельну ділянку, яку позивач бажає отримати у власність, у Державному земельному кадастрі, а також пропонує визначитись з іншим місцем розташування земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у переліку, висвітленому на сайті ГУ Держгеокадастру, та подати клопотання відповідно до вимог частини 6 статті 118 ЗК України.

Суд вважає, що шляхом надіслання листа вказаного змісту позивачу, відповідач фактично ухиляється від прийняття рішення щодо отриманого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, оскільки після отримання клопотання орган, якому надано право щодо надання такого дозволу зобов`язаний прийняти у відповідності з вимогами ЗК України одне з двох рішень: або про задоволення клопотання; або мотивовану відмову у задоволенні клопотання.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року по справі № 820/2605/17.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 15 серпня 2018 року зазначив, що відповідачем у встановлений законодавством строк відповідного рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні не прийнято. Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на відсутність правових підстав передачі у власність громадянам земельних ділянок, власниками яких є інші громадяни, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача та прийняття позитивного рішення є незаконним та призведе до виникнення спору про право між позивачем та власниками земельних ділянок, в межах яких орієнтовно розташована земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач є безпідставними, оскільки обов`язок повторного розгляду клопотання не вказує на прийняття конкретного рішення та не може свідчити про порушення прав інших осіб. Крім того отримання особою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Також Верховний Суд зазначив, що безпідставним є посилання в обґрунтування касаційної скарги на те, що зобов`язавши відповідача повторно розглянути клопотання позивача суд вийшов за межі позовних вимог та втрутився у його дискреційні повноваження, та те, що вказане клопотання відповідачем розглянуто та надано письмову відповідь, у зв`язку з чим підстави повторного розгляду клопотання відсутні, оскільки відповідачем передбаченого законодавством рішення за результатами клопотання позивача прийнято не було, а обраний судами попередніх інстанцій спосіб захисту порушеного права позивача відповідає положенням КАС України.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на адміністративний позов, відповідно до яких ним не може бути прийнято рішення оскільки у Державному земельному кадастрі відомості про земельну ділянку відсутні, що не є підставою для відмови у задоволенні клопотання. Крім того, отримання особою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем при розгляді клопотання позивачів було порушено норми ЗК України. Принцип юридичної визначеності, який є елементом принципу верховенства права, має на меті, крім іншого, дотримання принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання). Позивачі мали обґрунтовані очікування на прийняття відповідачем рішення за їх клопотанням у відповідності до вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене, дії ГУ ДГК щодо не розгляду по суті, тобто не прийняття встановленого нормами ЗК України рішення, за клопотанням позивачів від 11.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства є протиправними.

З огляду на викладене, суд вважає, що з метою належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивачів від 11.01.2019 року та прийняти рішення, тобто прийняти розпорядчий документ (наказ, розпорядження, постанова, рішення) акт індивідуальної дії, що видається відповідним суб`єктом у процесі здійснення ним владних повноважень.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача як на підставу відмови у задоволенні позову, що, керуючись ст. 118 ЗК України, у разі бездіяльності відповідного органу виконавчої влади в частині не прийняття передбаченого законодавством рішення у місячний строк з дня реєстрації клопотання зацікавлена особа має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання відповідного дозволу.

Надання вказаною нормою ЗК України такого права особі, яка звертається з клопотанням до ГУ ДГК не позбавляє останнього як суб`єкта владних повноважень діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений ЗК України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожним позивачем окремо сплачено судовий збір в розмірі 768, 40 грн. Суд вважає, що судовий збір на підставі частини 3 статті 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь кожного позивача в розмірі 768, 40 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яка виразилася у відмові листом №КО-56/0-94/6-19 від 13.02.2019р в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та на підставі їх клопотання від 11.01.2019 року земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання від 11.01.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40грн.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 768,40грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.