Справа № 420/3862/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3862/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.03.2020 року, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення № 87 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи: з 02.08.1982 року по 31.07.2000 року - викладачем по класу фортепіано в Южненській дитячій музичній школі; з 01.08.2000 року по 14.03.2004 року - виконуючого обов`язок директора Южненської дитячої школи мистецтв; з 15.03.2004 року по 11.02.2020 року - директором Южненської школи мистецтв;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років з 23.03.2020 року відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

Розподілити судові витрати та стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачений судовий збір у сумі 2 522, 40 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивачка зазначає, що 23.03.2020 року вона звернулась із письмовою заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до .п. «е» ст. 55 ЗУ від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Рішенням № 87 від 30.03.2020 року ГУ ПФУ в Одеській області позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Підставою відмови, стали доводи відповідача, що у період з 02.08.1982 року по 11.02.2020 року позивачка працювала в закладах, які відносяться до закладів культури, а не до закладів освіти. Позивачка зазначає, що відповідно до норм законодавства, викладач музичної коли є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, і стаж роботи викладачем у дитячій музикальній школі має зараховуватися до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 ЗУ № 1788-ХІІ.

Ухвалою суду від 07.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04.06.2020 року.

21.05.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, представник відповідача вказує на те, що для призначення пенсії за вислугу років позивачка повинна мати не менше 26 років 6 місяців спеціального стажу роботи в закладах освіти, тоді як ОСОБА_1 працювала в закладах, які відносяться до закладів культури.

04.06.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за правилами письмового провадження.

29.05.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 23.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою № 347 про призначення пенсії за вислугу років. До заяви додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , трудову книжку № НОМЕР_3 , диплом про навчання № НОМЕР_5, свідоцтво про шлюб № НОМЕР_6.

Відповідно до рішення № 87 від 30.03.2020 року, ГУ ПФУ в Одеській області відмовило у задоволенні заяви позивачки про призначення пенсії за вислуг років , оскільки за записами трудової книжки позивачка працювала в закладах, які відносяться до закладів культури, а не закладів освіти у період з 02.08.1982 року по 11.02.2020 року.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час звернення із заявою про призначення пенсії), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «а» ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час звернення із заявою про призначення пенсії), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року, визнано неконституційними положення статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Тобто, з 04.06.2019 року втратив чинність п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в наступній редакції: право на пенсію за вислугу років мають: е) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Станом на час звернення ОСОБА_1 до управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років чинним є пункт «е» статті 55 ЗУ Про пенсійне забезпечення" в наступній редакції: «право на пенсію за вислугу років мають: е) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про освіту», невід`ємними складниками системи освіти є: позашкільна освіта;

Згідно з ч. ч. 1-4, 7 ст.. 14 ЗУ «Про освіту», метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Позашкільна освіта може здобуватися одночасно із здобуттям дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої освіти. Компетентності, здобуті за програмами позашкільної освіти, можуть враховуватися та визнаватися на відповідному рівні освіти.

Здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами.

Державні заклади позашкільної освіти утворюються центральними органами виконавчої влади та фінансуються за кошти державного бюджету. Інші заклади позашкільної освіти утворюються органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, іншими юридичними і фізичними особами, за наявності необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних та інших працівників.

Порядок, умови, форми та особливості здобуття позашкільної освіти визначаються спеціальним законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про позашкільну освіту», заклад позашкільної освіти - складова системи позашкільної освіти, яка надає знання, формуючи вміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної та громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров`я вихованців, учнів і слухачів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 року N 433 Перелік типів позашкільних навчальних закладів, пунктом 6 якого визначено, що початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) є закладами позашкільної освіти.

Згідно з п. 1 Положення про позашкільний навчальний заклад, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. N 433, позашкільний навчальний заклад здійснює навчання і виховання громадян у позаурочний та позанавчальний час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до якого включено музичні школи та позашкільні навчальні заклади, в яких особа працює на посаді викладача, учителя, директора.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивачки НОМЕР_4 від 02.08.1982 року, ОСОБА_1 з 02.08.1982 року по 31.07.2000 року працювала викладачем по класу фортепіано в Южненській дитячій музичній школі; з 01.08.2000 року по 14.03.2004 року - виконуючого обов`язок директора Южненської дитячої школи мистецтв; з 15.03.2004 року по 11.02.2020 року - директором Южненської школи мистецтв.

Тобто, з огляду на відомості трудової книжки позивачки, на підставі положень наведених судом норм законодавства, суд робить висновок, що позивачка є працівником освіти та має право на отримання пенсії за вислугу років у відповідності до п. «е» ст.. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд робить висновок, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення № 87 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» є такою, що належить до задоволення.

Також, суд робить висновок про те, що вимоги позивачки про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи: з 02.08.1982 року по 31.07.2000 року - викладачем по класу фортепіано в Южненській дитячій музичній школі; з 01.08.2000 року по 14.03.2004 року - виконуючого обов`язок директора Южненської дитячої школи мистецтв; з 15.03.2004 року по 11.02.2020 року - директором Южненської школи мистецтв та призначити і виплатити ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років з 23.03.2020 року відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» є такими, що належать до задоволення, оскільки відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії лише на тій підставі, що помилково вважав позивачку працівником культури, а не освіти. Так як, суд зробив висновок про протиправність таких доводів відповідача, ефективним захистом порушеного права позивачки буде саме зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди роботи до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, та призначити пенсію за вислугу років.

Згідно з ч. ч. 2,5 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивачка сплатила 2522,40 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 163 від 04.05.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.03.2020 року, зобов`язати вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 87 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи: з 02.08.1982 року по 31.07.2000 року - викладачем по класу фортепіано в Южненській дитячій музичній школі; з 01.08.2000 року по 14.03.2004 року - виконуючого обов`язок директора Южненської дитячої школи мистецтв; з 15.03.2004 року по 11.02.2020 року - директором Южненської школи мистецтв.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років з 23.03.2020 року відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2522,40 грн.(дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні сорок копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Процесуальні строки, визначені рішенням суду застосовуються з урахуванням п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 30.06.2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.