Справа № 520/4931/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 р. справа № 520/4931/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради,

Московського відділу обслуговування громадян у місті Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) 14.04.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі по тексту - відповідач-1), Московського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач-2, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просить:

- скасувати наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 11.01.2019 №21 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.04.2019 НОМЕР_2, видану на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2019 та виплатити усю заборгованості за період з 01.05.2019 по день фактичного поновлення виплати пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2017 по 31.03.2018 у розмірі 82 811,94 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність дій УПСЗН адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині припинення виплати пенсії позивачу з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що непідтвердження фактичного місця проживання (відсутність за місцем проживання/перебування понад 60 днів) не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова Кабінету Міністрів України №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/4931/2020.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач-1 05.05.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким УПСЗН адміністрації Московського району Харківської міської ради просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи обумовлено об`єктивними чинниками, а саме відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на підконтрольній органам державної влади території України. Також представник відповідача зазначив, що для поновлення соціальних виплат позивачу необхідно звернутися до управління та ГУ ПФ України в Харківській області.

Відповідач-2 05.05.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким ГУ ПФ України в Харківській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що пенсійним органом припинено подальша виплати за пенсією у зв`язку з відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на підконтрольній органам державної влади території України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у м. Ровеньки Луганської області позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до Московського району м. Харкова.

Згідно з довідкою УПСЗН адміністрації Московського району Харківської міської ради від 21.06.2017 № позивач набув правового статусу внутрішньо переміщеної особи із реєстрацією на території м. Харкова, місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку зі зміною місця фактичного проживання та на підставі особистого звернення позивачу УПСЗН адміністрації Московського району Харківської міської ради видано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.04.2018 НОМЕР_2, місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Харківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До УПСЗН адміністрації Московського району Харківської міської ради від Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова 06.12.2018 надійшов список №23 на отримання інформації для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Протоколом засідання робочої групи щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова від 11.01.2019 №16 погоджено, що 31 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб по 31 особі (в т.ч. довідка позивача) підлягають скасуванню відповідно до підпункту 3 пункту 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова від 11.01.2019 №110, зокрема, припинено виплати всіх видів соціальних допомог 31 внутрішньо переміщеній особі відповідно до протоколу від 11.01.2019 засідання робочої групи щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова, зокрема ОСОБА_1

Наказом начальника управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 11.01.2019 №21 скасовано дію 31 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у тому числі довідку позивача від 03.04.2018 НОМЕР_2.

З копії відповіді ГУ ПФ України в Харківській області на адвокатській запит від 21.12.2019 №11351/0216-20 вбачається, що у травні 2019 року виплату пенсії позивачу призупинено.

При цьому, даних про прийняття рішення відносно припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії матеріали справи не містять

Не погоджуючись з прийнятими відповідачами рішеннями та вчиненими діями, позивач звернувся з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі по тексту - Закон України №1706-VII).

Відповідно до положень статті 1 Закону України №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства).

З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до положень статті 12 Закону України №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Як передбачено положеннями пункту 3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №365 (далі по тексту - Порядок №365), структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Відповідно положень пункту 6 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Як передбачено пунктом 12 Порядку № 365 соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що положеннями статті 14 Закону України №1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зі змісту оскаржуваного наказу, яким зокрема скасовано довідку позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що довідку позивача як ВПО скасовано на підставі підпунктів 3, 1 пункту 1 статті 12 Закону України №1706-VII ".

При цьому, зі змісту норми підпункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вбачається, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Щодо посилання представника відповідача, Управління праці та соціального захисту населення, на інформацію з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», серед яких є позивач, яка надійшла з Держприкордонслужби до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, суд зазначає, що така інформація не може вважатися належною та такою, яка дає обґрунтовані підстави стверджувати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, оскільки не містить в собі жодних даних.

Таким чином, оскаржуваний наказ є таким, що порушує права позивача.

Відповідачем-1, Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, до суду не надано доказів існування підстав для скасування довідки внутрішньо-переміщеної особи - позивача.

Суд зазначає, що оскаржуваним позивачем наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 11.01.2019 №21 «Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» скасовано 31 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в тому числі скасовано довідку від 03.04.2018 НОМЕР_2, видану на ім`я ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Оскільки зазначений наказ прийнято у відношенні 31 особи, у тому числі стосовно позивача, тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню в частині скасування довідки від 03.04.2018 НОМЕР_2, виданої на ім`я ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо скасування наказу начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 11.01.2019 №21 слід відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.05.2019, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 49 Закону України №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною першою статті 49 Закону України №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

З системного аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що пенсійний орган має право припинити виплату пенсії особі виключно з підстав передбачених законом, про що приймає вмотивоване рішення.

Суд звертає увагу, що протокол комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не є таким рішенням у розумінні частини першої статті 49 Закону України №1058-IV.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № К/9901/168/17 № 243/6956/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суд зазначає, що скасування такої довідки саме по собі не може бути підставою для припинення виплати пенсії.

Пункт 5 частини першої статті 49 Закону України №1058-VI, з огляду на приписи Закону України №1706-VII, не може бути застосований, оскільки цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

Більш того, згідно частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №428/6624/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, припинення виплати пенсії позивачу є безпідставним, а позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення суд зазначив, що наведених вище міркувань Європейському суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08.07.2004 «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови , який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як вже зазначалось судом, рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що припинення нарахування та виплати пенсії та страхових виплат позивачу було здійснено не у спосіб, передбачений Законом України №1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі №235/4162/17, 20.03.2018 у справі №234/2389/17, а також у рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2017 по 31.03.2018 у розмірі 82 811,94 грн. суд зазначає наступне.

Оскільки відповідач не заперечує наявності заборгованості у розмірі 82 811,94 грн. за період з 01.04.2017 по 31.03.2018 та вказана заборгованість підтверджується довідкою про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії позивачу за період з 01.04.2017 по 31.03.2018, то вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про звернення рішення суду у частині присудження виплати пенсії та страхових виплат в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (пр. Тракторобудівників, б. 144, м. Харків, 61121, ), Московського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61002 код ЄДРПОУ-14099344) про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради «Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» від 11.01.2019 №21 у частині скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.04.2019 НОМЕР_2, видану на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2019 та виплатити усю заборгованість за період з 01.05.2019 по день фактичного поновлення виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2017 по 31.03.2018 у розмірі 82 811,94 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 25.06.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва