Справа № 336/6947/19
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/6947/19
Провадження № 2-а/336/176/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника командира батальйону № 3 роти № 1 УПП в Запорізькій області Кулика Євгена Ігоровича ,третя особа Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що 27.10.2019 р. капралом УПП в Запорізькій області Куликом Є.І. відносно нього була винесена постанова серії ЕАК №1676355 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425,00 гр.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.10.2019 року о 23.45 хв. керуючи автомобілем BMW державний номер НОМЕР_1 , здійснив рух по лівій полосі при незайнятій правій полосі, та не здійснив поворот ліворуч на перехресті продовжуючи рух прямо в лівій полосі, чим порушив вимоги п. 11.5 правил дорожнього руху.

Вважає що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він був вимушений рухатись у лівій полосі, оскільки права полоса мали напливи асфальту, та він діяв відповідно до п. 12.3 ПДР України.

Просить суд визнати протиправною та скасувати вище вказану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідач подав відзив на позов, за змістом якого вказав, що при розгляді про адміністративне правопорушення, відповідач діяв у межах своїх повноважень та прийняв законне рішеня при розгляді справи. Надавши відеозапис подій просив відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши обставини справи, перевіривши доводи адміністративного позову, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 27.10.2019 р. капралом УПП в Запорізькій області Куликом Є.І. відносно нього була винесена постанова серії ЕАК №1676355 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425,00 гр.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.10.2019 року о 23.45 хв. керуючи автомобілем BMW державний номер НОМЕР_1 , здійснив рух по лівій полосі при незайнятій правій полосі, та не здійснив поворот ліворуч на перехресті продовжуючи рух прямо в лівій полосі, чим порушив вимоги п. 11.5 правил дорожнього руху.

Правомірність та обґрунтованість дій посадових осіб та вказаних вище постанов є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення викладені у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими,речовими і електронними засобами;

- висновками експертів;

- показаннями свідків.

Статтею 72 ч.2 цього ж Кодексу встановлено,що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення,за винятком випадків,коли він доведе,що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП за порушення правил, зокрема, розташування транспортних засобів на проїзній частині, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 11.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Тобто, за приписами п.11.5 ПДР виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: повороту ліворуч, розвороту або для зупинки, тощо.

При цьому, згідно пункту 9.4 ПДР водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 100 м. у населених пунктах і за 150 200 м. поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

У відповідності до частини другої статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, тобто за порушення п.11.5 ПДР.

Суд оцінюючи докази надані відповідачем, а саме відеозапис з бодікамери інспектора поліції встановив, що автомобіль, яким керував позивач рухався по крайній лівій смузі дороги, в той час, коли праві інші смуги були не зайняті. При цьому, світловий покажчик повороту відповідного напрямку, на автомобілі не був увімкнений. Крім того, з дослідженого відеозапису видно, що стан покриття дороги дозволяв позивачу виконати вимоги ПДР України, та спростовує доводи позивача про те, що він рухався у лівому ряду з метою безпечного обїзду перешкод.

Докази, які б вказували на необхідність керування транспортного засобу в лівій смузі без повороту ліворуч, матеріали справи не містять.

Викладене повністю узгоджується з постановю Верховного Суду у справі № 214/7100/16-а від 13.03.2019 р.

Задля забезпечення безпечного руху ОСОБА_1 повинен дотримуватись правил дорожнього руху, не намагаючись створювати небезпеку іншим учасникам.

З наведеного суд встановив, що порушення позивачем п.11.5 ПДР є достатньою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, у відповідності до частини другої статті 122 КУпАП, та відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 280, 283, 285 КУпАП, Правилами дорожнього руху України п.11.5, ст.ст.2 70, 72, 257, 286 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до капрала поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Запорізькій області Єременко Павла Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.А. Галущенко

18.05.20