Справа № 140/6039/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6039/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління Служби безпеки у Волинській області (далі УСБУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення в період: з серпня 2010 року по грудень 2010 року включно; з травня 2011 року по серпень 2011 року включно та жовтень 2011 включно; з квітня 2012 року по грудень 2012 року включно; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по грудень 2017 року включно; з січня 2018 року по грудень 2018 року включно; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період: з серпня 2010 року по грудень 2010 року включно; з травня 2011 року по серпень 2011 року включно та жовтень 2011 включно; з квітня 2012 року по грудень 2012 року включно; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по грудень 2017 року включно; з січня 2018 року по грудень 2018 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 20.05.1994 по 31.01.2020 проходив військову службу на різних посадах в підрозділах Служби безпеки України (далі - СБУ) та знаходився на всіх видах забезпечення в УСБУ у Волинській області, які передбачені законодавством для військовослужбовців. Згідно наказу голови СБУ від 11.01.2020 №22- ОС/дск, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. 31.01.2020 наказом начальника УСБУ у Волинській області №28-ОС/дск від 28.01.2020 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивач зазначає, що в день виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення відповідач не провів з ним повний розрахунок, а саме: не виплатив індексацію грошового забезпечення.

На звернення 14.02.2020 до відповідача із заявою щодо інформування про фактичний стан нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2010 по 31.01.2020, УСБУ у Волинській області листом від 13.03.2020 №54/16-798 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення повідомило, що індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась в період: з серпня 2010 року по грудень 2010 року включно; з травня 2011 року по серпень 2011 року включно та жовтень 2011 включно; з квітня 2012 року по грудень 2012 року включно; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року пo грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по грудень 2017 року включно; з січня 2018 року по грудень 2018 року включно, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань.

ОСОБА_1 вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення протиправною, оскільки індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. а тому просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою від 27.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 проходив військову службу в СБУ з 20.05.1994 до 31.01.2020.

Відповідно до пункту 11 розділу 1 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затвердженої наказом Центрального управління СБУ від 10.04.2018 №515/дск, індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Водночас частиною шостою статті 5 цього ж закону встановлено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Таким чином, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідач стверджує, що у 2010 - 2013 роках індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, виплата індексації у січні - липні 2010 року не заперечується та не оспорюється позивачем.

УСБУ у Волинській області звертає увагу, що з 01.08.2010 ОСОБА_1 було збільшено розмір грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахункових листків за липень - серпень 2010 року, а відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.03.2003 (далі - Порядок №1078) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. З огляду на вказану норму у серпні 2010 року індексація позивачу не виплачувалась. Індексація за вересень-жовтень 2010 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки величина індексу споживчих цін у цей період для базового місяця серпень не перевищувала поріг індексації. Індексація, нарахована за листопад 2010 року ОСОБА_1 у сумі 26,30 грн. та за грудень 2010 року у сумі 26,74 грн. була виплачена у січні 2011 року, що підтверджується копією розрахункового листка за січень 2011 року.

Щодо виплати індексації за 2011 рік, відповідач вказує, що індексація за січень 2011 року була нарахована в сумі 38,58 грн. та виплачена у лютому, за лютий нарахована у сумі 31,06 та виплачена у березні, за березень 2011 року нарахована у сумі 31,06 грн. та виплачена у квітні 2011 року, що підтверджується копією розрахункових листків за березень - квітень 2011 року.

У квітні 2011 року ОСОБА_1 було збільшено розмір грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахункових листків за березень-квітень 2011 року, у зв`язку з цим на підставі пункту 5 Порядку №1078 за квітень 2011 року індексація не нараховувалась. Індексація за травень-липень 2011 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки величина індексу споживчих цін у цей період для базового місяця квітень не перевищувала поріг індексації. Індексація за серпень 2011 року у сумі 11,52 грн. була виплачена у вересні, індексація за вересень у сумі 11,52 грн. та за жовтень 2011 року в сумі 11.82 грн. була виплачена в листопаді 2011 року, індексація за листопад 2011 року у сумі 12,12 грн. була виплачена в грудні, за грудень у сумі 12,12 грн. була виплачена в січні 2012 року, що підтверджується копією розрахункових листків за вересень - грудень 2011 та за січень 2012 року.

Щодо виплати індексації грошового забезпечення за 2012 рік, відповідач зазначає, що у 2012 році індексація за січень в сумі 12,88 грн. була виплачена у лютому 2012 року, індексація за лютий у сумі 12,88 грн. була виплачена у березні 2012 року, що підтверджується копією розрахункових листків за лютий- березень 2012 року.

У березні 2012 року ОСОБА_1 було збільшено розмір грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахункових листків за лютий-березень 2012 року, у зв`язку з цим за березень 2012 року індексація не нараховувалась. Індексація за квітень - грудень 2012 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки величина індексу споживчих цін у цей період для базового місяця березень не перевищувала поріг індексації.

У 2013 році індексація за січень - березень 2013 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки величина індексу споживчих цін у цей період для базового місяця березень 2012 року не перевищувала поріг індексації.

У квітні 2013 року ОСОБА_1 було збільшено розмір грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахункових листків за березень-квітень 2013 року, у зв`язку з чим за квітень 2013 року індексація не нараховувалась. Індексація за травень - грудень 2013 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки величина індексу споживчих цін у цей період для базового місяця квітень 2013 року не перевищувала поріг індексації.

Також відповідач вказує, що межах наявного фінансового ресурсу виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям за період з січня 2014 року по лютий 2018 року в УСБУ у Волинській області не було можливості.

Що стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям за період з березня 2018 року по грудень 2018 року, то згідно з пунктом 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення, тобто з 01.03.2018 - дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів та інших видів грошового забезпечення. Абзацом другим пункту 1-1 Порядку №1078 визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Так як величина індексу споживчих цін за період з березня 2018 року по грудень 2018 року не перевищувала поріг індексації, то відповідно індексація грошових доходів населення за вказаний період не нараховувалась та не виплачувалась.

Також зазначає, що індексація грошових доходів за 2019 - 2020 роки була нарахована та виплачена Управлінням ОСОБА_1 в повному обсязі, що ним не заперечується та не оспорюється.

Таким чином, відповідач вважає, що будь-якої протиправності в діях (бездіяльності) посадових осіб УСБУ у Волинській області щодо невиплати індексації позивачу не вбачається, оскільки нарахування суми індексації доходів у повному розмірі за відсутності бюджетних асигнувань у кошторисі, вважається порушенням бюджетного законодавстві, що є недопустимим.

З урахуванням наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову (а. с. 39-41).

У відповіді на відзив від 22.05.2020 позивач підтримав обгрунтування своїх вимог, викладених в позовній заяві (а. с. 31-36).

У запереченнях на відповідь на відзив від 28.05.2020 вих.№54/19/1490 відповідач підтримує позицію, висловлену у відповіді на відзив, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.05.1994 по 31.01.2020 проходив військову службу на офіцерських посадах в підрозділах Служби безпеки України та знаходився на всіх видах забезпечення в УСБУ у Волинській області, які передбачені законодавством для військовослужбовців.

Відповідно до витягу з наказу начальника УСБУ у Волинській області №28-ОС/дск від 28.01.2020 підполковника ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом СБУ від 11.01.2020 №22-ОС/дск за підпунктом «а» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас Служби Безпеки України, з правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу (а. с. 8).

На звернення ОСОБА_1 із заявою до УСБУ у Волинській області щодо інформування про фактичний стан нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2010 по 31.01.2020, відповідач листом від 13.03.2020 №54/16-798 повідомив позивача про те, що індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась в період: з серпня 2010 року по грудень 2010 року включно; з травня 2011 року по серпень 2011 року включно та жовтень 2011 включно; з квітня 2012 року по грудень 2012 року включно; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по грудень 2017 року включно; з січня 2018 року по грудень 2018 року включно, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань (а. с. 9).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення при звільненні з військової служби звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини другої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Закон України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри «101» замінено цифрами «103».

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Статтею 9 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (зі змінами, далі - Порядок №1078).

Як визначено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

При вирішенні даного спору відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №825/694/17, відповідно до яких виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Як слідує з довідок про доходи ОСОБА_1 , відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з серпня 2010 року по грудень 2010 року включно; з травня 2011 року по серпень 2011 року включно та жовтень 2011 включно; з квітня 2012 року по грудень 2012 року включно; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по грудень 2017 року включно; з січня 2018 року по грудень 2018 року включно (а. с. 10-20).

Тобто, всупереч вимогам наведених вище нормативно-правових актів відповідачем не була нарахована та не була виплачена індексація грошового забезпечення за вищевказані періоди. При цьому, у відповідача був такий обов`язок, оскільки ОСОБА_1 у цей період проходив військову службу та перебував на забезпеченні у УСБУ у Волинській області.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзацом 2 пункту I-1 Порядку №1078 визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» позивачу в серпні 2010 року, в квітні 2011 року, у березні 2012 року, у квітні 2013 року було збільшено розмір грошового забезпечення, що підтверджується копіями розрахункових листків за липень - серпень 2010 року (а. с. 42), за лютий-березень 2012 року (а. с. 50, 51); за березень-квітень 2013 року (а. с. 52).

Абзацом 1 пункту I-1 Порядку №1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Отже, у зв`язку з тим, що величина індексу споживчих цін за вищевказані періоди не перевищувала поріг індексації, тому відповідачем правомірно за період з серпня по грудень 2010 року, з травня 2011 року по серпень 2011 року, жовтень 2011 року, з квітня 2012 року по грудень 2012 року, з січня 2013 року по грудень 2013 року індексація не нараховувалась та не виплачувалась, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за вказані періоди та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по грудень 2018 року, а також про збільшення розміру грошового забезпечення у вказаний період, що свідчить саме про бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за вказані періоди.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

При вирішенні даного спору, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №825/694/17, відповідно до яких виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Посилання відповідача на відсутність видатків на виплату індексації грошового забезпечення як поважну причину не проведення її нарахування та виплати за період 2014-2018 років суд відхиляє, оскільки належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансуються СБУ у Волинській області такі кошти відсутні, суду не надано.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, вказані відповідачем у відзиві обставини не позбавляють його обов`язку провести нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі досліджених доказів, аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з урахуванням повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності УСБУ у Волинській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 по грудень 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період проходження військової служби відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з врахуванням виплачених сум.

Керуючись статтями 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Волинській області щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по грудень 2018 року.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України у Волинській області (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Василя Мойсея, будинок 4, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014 по грудень 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.А. Лозовський