Справа № 420/678/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/678/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача - ОСОБА_1 ,- за паспортом

від відповідача - Лисий С.О., - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, буд. 10) про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції та стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 8517,08 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 30 січня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, буд. 10) про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції та стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 8517,08 грн.

Ухвалою від 31 січня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення зі служби в поліції (31.10.2019 року) належна позивачу сума одноразової грошової допомоги при звільненні 192598, 09 грн. виплачена не була. Остаточний розрахунок проведено 14 листопада 2019 року. Тому, на думку позивача, з ним не був проведений повний розрахунок при звільненні та у нього виникло право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у порядку ст. ст. 116, 117 КЗпП України, який він просить стягнути на його користь у розмірі 8517, 08 грн. (13 днів затримки х 655, 16 грн. середньоденного грошового забезпечення).

Позивач зазначив, що 23 грудня 2019 року він подав електронне звернення до Державної установи «Урядовий контактний центр», яке було зареєстроване за вхідним № ТИ-10059882 та надіслано на розгляд Національної поліції України з проханням нарахувати та виплатити середньомісячне грошове забезпечення за весь час затримки належних до виплати при звільненні, проте відповідь на це звернення позивач не отримав.

Через канцелярію суду 21 лютого 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після звільнення особи. При цьому чинне законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Також відповідач зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні регулюється нормами спеціального законодавства, а отже норми Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.07.2018 року у справі № 820/1134/17. Також відповідач не погоджується з розміром середнього заробітку за час затримки, яку позивач просить стягнути на його користь, оскільки, на його думку, позивач здійснив невірний розрахунок вказаної суми відповідно до Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

У свою чергу, позивач подав відповідь на відзив (вхід. № 8905/20 від 27.02.2020 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, з посиланням на практику Верховного Суду з аналогічних правовідносин.

Відповідач не надав суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID -19.

У зв`язку з пом`якшенням запровадженого карантину, судом викликані сторони на судове засідання для з`ясування можливості поновлення провадження у справі.

Вислухавши думку позивача та представника відповідача щодо можливості поновлення провадження у справі, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 25 червня 2020 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно зупинено.

На відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 (а.с. 13) та проходив службу в поліцію, що підтверджено записами у трудовій книжці (а.с. 15-16).

Суд встановив, що відповідно до витягу із наказу Національної поліції України від 29.10.2019 року № 1262 о/с, майора ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу оперативних розробок у Південному регіоні (м. Одеса) управління організації оперативних розробок та негласної роботи Департаменту протидії наркозлочинності з 31 жовтня 2019 року звільнено зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77. Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції становить 23 роки 6 місяців 27 днів (а.с. 18).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу нарахована одноразова грошова допомога при звільненні та виплачена у сумі 192 598, 09 грн. 14 листопада 2019 року, про що свідчить виписка з карткового рахунку позивача (а.с. 19-20) та не заперечується відповідачем, що підтверджено витягом з відомостей перерахувань на пластикові картки (а.с. 43) та значено у листі Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 23.12.2019 року № 211зі/29/2/01-2019 (а.с. 25-26).

Суд встановив, що 23 грудня 2019 року позивач подав електронне звернення до Державної установи «Урядовий контактний центр», яке було зареєстроване за вхідним № ТИ-10059882 та надіслано на розгляд Національної поліції України з проханням нарахувати та виплатити середньомісячне грошове забезпечення за весь час затримки належних до виплати при звільненні (а.с. 21).

Також суд встановив, що на запит позивача Правовим департаментом Національної поліції України надано лист від 23.12.2019 року про те, що згідно з Положенням про Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України, затвердженим наказом Національної поліції України від 10.02.2017 року № 115, керівник Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України не наділений повноваженнями приймати на службу осіб та звільняти їх зі служби в поліції (а.с. 27).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача та, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію», пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Суд встановив, що позивач був звільнений зі служби в поліції 31.10.2019 року, а нарахована одноразова грошова допомога при звільненні виплачена 14.11.2019 року.

Змістом спірних правовідносин є чи належать застосуванню положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України при затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні особи зі служби в поліції.

Оцінюючи наведені докази та здійснюючи правовий аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.

Згідно з пунктом 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішні з справ України від 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За правилами встановленими частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України ( далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У свою чергу, суд звертає увагу, що ані Законом України «Про Національну поліцію», ані Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів внутрішніх справ.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Такий порядок застосування норм матеріального права доведений судовою практикою Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі № 823/911/16 від 21.05.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 243 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи встановлені обставини та висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних вище норм права, судом відхиляються доводи відповідача щодо не застосування до цих правовідносин положень КЗпП України.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 є правомірними та належать задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 8517, 08 грн., суд доходить висновку, що у задоволенні даної вимоги слід відмовити, оскільки така вимога є передчасною.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не здійснено нарахування середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, тому, з огляду на дискрецію повноважень відповідача у сфері нарахування грошового забезпечення та відповідних виплат, суд вважає, що у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

У свою чергу, керуючись правом, передбаченим ч. 2 ст. 9 КАС України щодо виходу за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає, що належним способом відновлення прав та інтересів позивача є висновок суду про зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за період з 31.10.2019 року по 13.11.2019 року.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тому, враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, а також відсутні докази понесення відповідачем витрат, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача та компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, буд. 10) про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції та стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 8517,08 грн., - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, буд. 10) щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Національну поліцію України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, буд. 10) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за період з 31.10.2019 року по 13.11.2019 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 30» червня 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.