Справа № 560/4220/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4220/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

24 червня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо неповернення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 помилково сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 200248 грн 24 коп. на його рахунок.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо не вчинення дій для повернення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області скласти висновок про повернення ОСОБА_1 сум нарахованого та сплаченого єдиного соціального внеску за 2017-2018 роки в розмірі 200248,24 грн, та оформити розрахунковий документ на повернення Коштів і направити його до відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби України, у відповідності до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16 січня 2016 року № 6.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник, суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах, відповідно немає підстав для повернення коштів в сумі 200248,24, задекларованих та сплачених ФОП ОСОБА_1 за 2017 та 2018 роки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець з 09.01.1998, що підтверджується Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до пенсійного посвідчення № серії ААЇ НОМЕР_1 виданого 11.05.2016, ОСОБА_1 довічно отримує пенсію за віком.

В період з 03.07.2019 по 16.07.2019 відповідачем проведено документальну планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт №0558/22-01-13-03/ від 23.07.2019 "Про результати документальної планової виїзної перевірки суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з "01" січня 2017 р. по 31 грудня 2018 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з "01 січня 2017 р. по "31 грудня 2018 р." (далі - Акт від 23.07.2019).

Згідно з п. 2.4.4. розділу ІІ Акту від 23.07.2019, сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 22% за даними перевірки за період з 01.2017 по 12.2018 складає 0,00 грн, за даними звітів - 199763,87 гривень.

ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу: 1) звіт Форми №Д5 (річна) від 06.02.2018 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, відповідно до якого визначено суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2017 року - 88248,24 грн; 2) звіт Форми №Д5 (річна) від 01.02.2019 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, відповідно до якого визначено суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2018 року - 111515,63 гривень.

Листом Головного управління ДПС у Хмельницькій області без реєстраційного номера та дати, за підписом Начальника Волочиського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області Саланського Анатолія стверджено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за 2017 рік сплачено до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 88248,24 грн, а за 2018 рік - 112000,00 гривень.

Позивач звернувся до Начальника Волочиського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області із заявою №267 від 19.08.2019, в якій просив перерахувати надміру або помилково сплачені кошти у сумі 200248,24 грн як помилково сплачені суми ЄСВ. Також додав копії платіжних доручень на підтвердження такої сплати.

Листом від 08.10.2019 №5331/22-01-50-05-09 Волочиське управління ГУ ДПС у Хмельницькій області повідомило позивача, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник, суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах, відповідно немає підстав для повернення коштів в сумі 200248,24 грн задекларованих та сплачених за 2017 та 2018 роки.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Положення законодавства, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI та Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 4 Закону №2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, позивач є особою, яка відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI звільняється від сплати за себе єдиного внеску, що не заперечується відповідачем. Однак потрібно враховувати, що позивач, який є особою що отримує пенсію за віком, може бути платником лише у випадку його добровільної участі в системі загальнообов`язкового страхування, доказів чого відповідач не надав.

Вказане підтверджується листом Головного управління ДПС у Хмельницькій області без реєстраційного номера та дати, за підписом Начальника Волочиського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області Саланського Анатолія, яким повідомлено, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 заява про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не подавалась. Договір про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладався (арк. спр. 144).

Згідно з ч. 1-3 ст. 10 Закону №2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату). Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону №2464-VI, зокрема, договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Отже, звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску має бути врахований контролюючим органом лише при наявності заяви про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та укладення відповідного договору.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6 затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (Порядок №6), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 року за №193/28323.

Згідно п.3 Порядку №6 надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону; рахунок 3719 - відповідні не бюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.

У випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих Коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань Платника з цього платежу (п.4 Порядку №6).

Пунктом 5 Порядку №6 визначено, що повернення Коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Приписами п.6 Порядку №6 передбачено, що повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява).

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до п.7 Порядку №6 у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Отже, позивач, як платник єдиного внеску, зобов`язаний сплачувати єдиний внесок в порядку та строки, визначені Законом №2464-VI. У випадку наявності у позивача надміру чи помилково сплачених суми єдиного внеску, позивач має право на їх повернення шляхом звернення до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти із заявою за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку №6.

При цьому, виключний перелік підстав для відмови у задоволенні такої заяви чітко визначений у пункті 7 Порядку №6.

Таким чином, причини відмови в поверненні коштів зазначені в листі Волочиського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області від 08.10.2019 №5331/22-01-50-05-09 є безпідставними, оскільки позивач відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI є звільненим від сплати за себе єдиного внеску. Водночас у Законі № 2464-VI не передбачено заборони щодо повернення таких коштів особам, що сплатили єдиний внесок за себе, хоча й були звільненні від його сплати.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на те, що оскільки відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник, суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах, відповідно немає підстав для їх повернення.

Вищевказані доводи відповідача не є законодавчо встановленими підставами для відмови у поверненні надміру або помилково сплачених сум єдиного внеску згідно Порядку №6.

Оскільки відповідачем не доведено наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про повернення коштів, які передбачені п.7 Порядку №6, то колегія суддів вважає, що у відповідача є обов`язок вчинити дії, які передбачені абзацом 5 цього пункту, тобто скласти висновок про повернення на розрахунковий рахунок позивача надміру сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, враховуючи наведені норми Закону №2464-VI та Порядку №6, а також встановлені в ході судового розгляду обставини та факти, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача скласти висновок про повернення ОСОБА_1 сум нарахованого та сплаченого єдиного соціального внеску за 2017-2018 роки в розмірі 200248,24 грн, та оформити розрахунковий документ на повернення Коштів і направити його до відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби України, у відповідності до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16 січня 2016 року № 6.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.