Справа № 1.380.2019.005011
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005011 пров. № А/857/3725/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року (суддя першої інстанції Карп`як О.О., м. Львів, повний текст складено 14.02.2020),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо обмеження норм споживання пільг ОСОБА_1 та членам сім`ї безтермінового (довічного) права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 21.08.2015 року, зобов`язання поновити йому та членам його сім`ї безтермінове(довічне) право на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норма споживання та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень, та здійснивши відшкодування витрат, з дати обмеження норм споживання з 21.08.2015 і довічно.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні позову.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати його та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. В обгунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначив, що дії відповідача є неправомірними, так як порушенно його право на отримання пільг та оплату житлово-комунальних послуг, як учасника бойових дій. Положення пунктів 4-6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинними, у даній статті закону не передбачено можливість встановлювати обмеження Кабінетом Міністрів України. Також зазначає, що 27.02.2020 Конституційним судом України по справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів, та бюджетів фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вважає, що порушене його право на майно в контексті статті 1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні.

Позивач не з`явився в судове засідання, хоча був завчасно повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджено телефонограмою від 09.06.2020. Про причини неявки суду повідомлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 наказом УМВС України на Львівській залізниці № 37 о/с від 25.06.2015 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України. Перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій та користується 75% знижкою плати за житлово-комунальні послуги в межах середніх норм споживання.

У березні 2019 року позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації про надання пільги у розмірі 75% від загальної норми споживання.

Листом № 609 від 29.03.2019 позивачу повідомили про те, що йому не можуть надаватися пільги у розмірі 75% від загальної норми споживання, а надаються у межах середніх норм споживання згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409 від 06.08.2014.

Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність вчинених дій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пільги для ветеранів війни різних категорій визначені приписами Закону України № 3551-XII від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зокрема, відповідно до п.п. 4-6 ч.1 ст.12 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

При цьому, вказаний Закон містить пряме застереження про те, що пільги по оплаті за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) надаються в межах середніх норм споживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України № 2017-ІІІ від 05.10.2000 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; соціальні норми і нормативи - показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать, зокрема:

гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу;

соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Приписами ст. 5 цього Закону визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному КМ України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Отже, системний аналіз наведених норм вказує на те, що до повноважень КМ України віднесено вирішення питань щодо встановлення державних соціальних стандартів та нормативів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і норм споживання.

Так, постановою КМ України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком.

Зокрема, для користування послугами з централізованого водопостачання - 2 куб. метри холодної води на одну особу на місяць за наявності послуги з постачання гарячої води та 3,6 куб. метри холодної води на одну особу на місяць за відсутності послуги з постачання гарячої води (пп.2 п.3 цієї постанови);

для користування послугами з газопостачання: за наявності газової плити та газового водонагрівача - 10,5 куб. метра на одну особу на місяць (пп.5 п.3 цієї постанови);

для користування послугами з електропостачання у житлових приміщеннях (будинках), - 70 кВт/г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт/г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВт/г на місяць;

для користування послугами з поводження з твердими, великогабаритними, ремонтними відходами - 0,4167 куб. метра на одну особу на місяць; рідкими відходами - 0,76 куб. метра на одну особу на місяць (пп.7 п.3 цієї постанови).

Відтак, з наведених вище правових норм колегія суддів вбачає, що діюче законодавство не передбачає надання позивачу права на 75-процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг без обмежень норм споживання, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (як у редакції, чинній на момент отримання статусу позивачем учасника бойових дій, так і в редакції, чинній на момент його звернення із заявою до відповідача про повернення пільг) передбачено надання таких пільг лише в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких згідно з приписами ст.5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано КМ України.

Враховуючи наведене, безпідставними є покликання апелянта на те, що відповідач порушив його право на отримання пільг та оплату житлово-комунальних послуг на підставі встановлених обмежень Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 2 статті 12 Закону України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Згідно висновку Конституційного Суду України від 03.06.1999 у справі №1-8/99 №5-рп/99 під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем.

Частиною 5 статті 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Згідно вимог п. 8 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 із змінами та доповненнями передбачено, що у разі коли у складі сім`ї пільговика відбулися зміни, що потребують коригування включеної до Реєстру інформації, він повідомляє про це уповноважений орган.

Як встанорвлено судом, в результаті проведеної в жовтні 2019 року Управлінням соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації перевірки даних осіб, які отримують пільги і була виявлена інформація про зміну складу сім`ї пільговика ОСОБА_1 , а саме позивач розірвав шлюб зі своєю дружиною ОСОБА_2 на підставі рішення Жидачівського районного суду від 02 липня 2018 року (а.с. 39).

Разом з тим, позивач, розірвавши шлюб зі своєю дружиною, не повідомив своєчасно та належним чином управління соціального захисту населення за місцем реєстрації, про зміну складу сім`ї. Таким чином, продовжував користуватися правом пільги, що також поширювалась на членів його родини (дружину) згідно із законодавством.

Дружина позивача з 02 липня 2018 року припинила входити до складу сім`ї пільговика, а отже і втратила право на користування пільгами як член сім`ї.

Крім того, згідно довідки про склад сім`ї позивача №1229 від 10.10.2019 до складу сім`ї (зареєстрованих) також входять повнолітній син ОСОБА_3 та тесть ОСОБА_4 , який перебуває на обліку в базі ЄДАРП за категорією «дитина війни» та користується пільгами на оплату ЖКП в розмірі 25% (а.с. 40).

Відтак, правомірними є дії відповідача щодо перерахунку пільг на оплату житлово-комунальних на одну особу згідно встановлених норм.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О СТ А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді М. П. Кушнерик
Д. М. Старунський
Повний текст постанови складено 30 червня 2020 року.