Справа № 463/9852/19
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/9852/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судових засідань Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, вул.Зелена, буд.9; ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЛВ №14-1096, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення ЛВ №14-1096 від 10.10.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, яку отримала 05.11.2019 року.

В обгрунтування позову вказує на те, що 05.11.2019 року отримала рекмендованим листом копію постанови у справі про адміністративне правопорушення ЛВ №14-1096 від 10.10.2019 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн. Проте, 10.10.2019 року позивач, яка є власником транспортного засобу, перебувала в м.Києві, даним автомобілем не керувала. Вказує, що останні кілька років автомобілем керує її чоловік ОСОБА_2 , який перебував у м.Львові у сліжбовому відрядженні. На адресу відповідача чоловіком позивача було скеровано лист, в якому стверджує, що 10.10.2019 року, він, як співробітник Служби безпеки України, проводив слідчу дію у м.Львові та був змушений поставити атомобіль у зоні дії знаку «зупинку заборонено». Вказує, що ОСОБА_2 виним себе не вважає, оскільки діяв в стані крайньої необхідності. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки даним транспортним засобом вона не керувала.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві вказала, що просить суд проводити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача Жищинський Ю. в судове засідання не з`явився. Разом з тим, скерував на адресу суду письмовий відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та справедливою, а тому, підстав для її скасування немає. Вказує, що Інспектор як посадова особа управління, діяв правомірно, в межах своїх повноважень у спосіб, передбачений законом, належним чином розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс постанову на місці вчинення правопорушення, а тому просить суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі. Крім того, просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо необхідних доказів для її розгляду по суті.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 10.10.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіним А.Ю. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 14-1096 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 10.10.2019 року, за адресою: м.Львів, пл.Соборна, 2А, о 10 год. 18 хв., водій транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Pajero», номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що створює перешкоду данному транспортному руху, чим порушив п.п.8.4в, п.3.34 розділу 33ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3, 5 даної статті, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, категорії справ за якою позивача притягнуто до відповідальності.

Пунктом 8.1 ПДР встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією (пункт 8.2 ПДР).

Згідно з пунктом 8.4 «в» ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ПДР дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому такий встановлений. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Підпунктом «а» пункту 15.10 ПДР передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною третьою статті 219 КУпАП встановлено, що розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною третьою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Згідно з частиною першою статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Суд зазначає, що знак 3.34 «Зупинка заборонена» є безумовний та забороняє зупинку та стоянку незалежно від того чи чинитиме транспортний засіб перешкоди в русі чи ні. Відступати від вимог цього знаку дозволено лише у випадках визначених ПДР України, наприклад таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) чи маршрутним транспортним засобам, що рухаються за встановленими маршрутами. До жодної із цих категорій транспортний засіб позивача не належить.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення №ЛВ14-1096 дотримані усі вимоги передбачені КУпАП. Належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП.

ОСОБА_4 ОСОБА_5 є власником автомобіля «Mitsubishi», модель «Pajero», номерний знак НОМЕР_1 , про що ствердила у позовній заяві. Тобто, позивач, відповідно до статті 14-2 КУпАП, є особою, яка несе адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Доказів того, що вищевказаним автомобілем 10.10.2019 керувала інша особа, яка здійснила стоянку, позивач суду не надала, як і не надала доказів на пітвердження того, що її чоловік - ОСОБА_2 дійсно працює в Службі Безпеки України та саме 10.10.2019 року перебував у службовому відрядженні за вказаною в оскаржуваній постанові адресою у зв`язку з проведенням слідчих дій.

Отже, за наведених обставин суд приходить до висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Відповідач виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Підстави позову, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, останньою не спростовано.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить переконання, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстави для визнання дій інспектора з паркування незаконним у суду відсутні, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Крім того, згідно до ч.5 ст.139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.4 ст.288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, вул.Зелена, буд.9; ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЛВ №14-1096- відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько