Справа № 280/2479/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 червня 2020 року Справа № 280/2479/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядки письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок 40, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги будинок 22, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (надалі - позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000002/2 від 03 січня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA110230/2020/00003 від 03 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Призначено судове засідання на 13 травня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, з урахуванням додатково наданих документів 02 січня 2020 року та 03 січня 2020 року був наданий перелік документів, який визначений законодавством, відомості в яких не мали протирічь, та згідно яких митна вартість товару повністю підлягала обчисленню. Вказує, на те, що посилання митного органу на наявну інформацію щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 4,07 дол./кг. та 2,77 дол/кг., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не грунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, взагалі не стосується жодного з поданих документів та не може бути підставою для виникнення сумнівів. Відповідач у спірному рішенні не зазначав про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Разом з тим, відповідач у своєму рішенні та відповідях на надання додаткових документів, наводить формальні причини для залишення рішення в чинним, окрім того, причини стосуються документів, які додатково підтверджують відправлення товару, однак зауважень до документів, які відповідно до статті 53 МК України підтверджують митну вартість за основним методом, встановлення будь - яких розбіжностей відповідачем виявлено не було. Вказує, що відповідачем зроблений хибний висновок про неповноту, неточність чи недостатність наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини З статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

В позовній заяві просить суд позовній вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Дніпровської митниці Держмитслужби проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх.№21850 від 12 травня 2020 року), відповідно до якого зазначає, що при виконанні митних формальностей за МД № UA 110230/2019/036116 від 28 грудня 2019 року спрацювали форми контролю системи управління ризиками. За результатами оцінки ризику модулем АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками) сформовано профілі ризику, ймовірність виникнення ризиків, відповідно до наказу Держмитслужби України від 27 травня 2005 року № 435 «Про затвердження Концепції створення, упровадження і розвитку системи аналізу та керування ризиками та Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю» (зі змінами). Так, системою згенеровано, серед іншого таку митну процедуру, як: за кодом 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів». Тобто, необхідно здійснити посилений контроль перевірки правильності визначення митної вартості товарів. У митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи зазначене, у митниці є сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Вказує, що висновок Львівської торгово-промислової палати від 03 січня 2020 № 19-09/5, який носить консультативний характер, містить ціновий мінімум 1,41 USD/кг (для позиції «бензотриазол») та 1,04 USD/кг (для позиції «толилтриазол»). Тобто, ціна товару може бути і вища від заявленої, що не дає можливості однозначно впевнитись в актуальній оцінці ринкової вартості товару. Також зазначає, що у висновку Львівської ТПП від 03 січня 2020 ркоу № 19-09/5 зазначено, на ринку Китаю виявлено ціну продажу аналогічних товарів. Експортером зазначено, що ціна «Benzotriazole» (бензотриазол) та «Tolyltriazole» (толилтриазол) з урахуванням доставки до кордону України може скласти - 1,41 дол. США/кг бензотриазолу та 1,04 дол. США/кг толитриазолу. При аналізі інформації, яка містилась у митниці (в спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі) на час оформлення вищезазначених товарів, дані щодо митних оформлень ідентичних/подібних товарів, імпортованих на митну територію України від вказаних у висновку постачальників, відсутні (крім одного митного оформлення бензотриазолу, виробництва SURE Chemical Co.Ltd, ввезеного на митну територію України за посередницьким контрактом, за митною вартістю на рівні 7,02 дол. США/кг (фактурна вартість 6,30 дол. США/кг). Так за результатами опрацювання документів поданих до митного оформлення, встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. Вказує, що посилання позивача на надання до митниці повного пакету документів який підтверджує митну вартість товару є помилковим та таким що спростовується матеріалами справи. Таким чином, після проведення процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом згідно вимог частини 4 статті 57 МК України, правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів від 03 січня 2020 року № UA10230/2020/000002/2 оформлено відповідно до вимог статті 55 МК України. Вказує, що документи, надані для підтвердження витрат на транспортно-експедиційні послуги, не дають можливості упевнитись в повноті їх включення до митної вартості товарів. Тобто, вказані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Вказує, що виявлені невідповідності відомостей у документах, наданих для підтвердження заявленої декларантом митної вартості листом від 17 лютого 2020 року №20/01/0146, у митниці відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товарів та скасування рішення про коригування митної вартості від 03 січня 2020 року № UA 10230/2020/000002/2. За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД № UA 110230/2019/036116 від 28 грудня 2019 року митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA10230/2020/00003 від 03 січня 2020 року, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товару. Зазначає, шо митниця діяла згідно норм статті 256, частини 6 статті 54 МК України та наказу від 30 травня 2012 року № 631.

У відзиві просить суд відмовити задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інбау» (далі - Позивач) та «NANJING TRUST СНЕМ CO., LTD» (Китай) укладений зовнішньоекономічний контракт № 18108/ІМ від 14 вересня 2018 року.

Відповідно до контракту № 18108/ІМ від 14 вересня 2018 року «продавець» зобов`язується продати, а «покупець» купити на умовах цього Контракту, товари (продукцію) згідно специфікаціям і умовам, зазначеним у відповідних Додатках до даного Контракту. Кількість і ціни товарів регулюються вищезазначеним Додатками, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

До контракту № 18108/ІМ від 14 вересня 2018 року був укладений Додаток (специфікація) № 2 від 17 жовтня 2019 року, за умовами якого на адресу ТОВ «ІНБАУ» повинна бути поставлена наступна продукція:

- Толилтриазол (далі за текстом - ТТА) у вигляді білих гранул із вмістом основної речовини мін. 99,5% в кількості 5 тон;

- Бензотриазол (далі за текстом - БТА) у вигляді білих гранул із вмістом основної речовини мін. 99,8% в кількості 0,6 тон.

Умови поставки визначено FOB Shanghai, Китай.

Вартість товару, згідно Додатку (Специфікації) № 2 становила:

- Толилтриазол - 2195,00 дол. USD за тонну;

- Бензотриазол - 3460,00 дол. USD за тонну;

Загальна сума 13051,00 USD.

Умови оплати: 30% передплата та 70% до прибуття товару в порт призначення.

Терміни поставки товару - протягом максимум 10 календарних днів після отримання передплати.

На виконання умов контракту виставлений інвойс - проформа № SНХ19РІ1017Т від 17 жовтня 2019 року на загальну суму 13 051,00 доларів USD.

ТОВ «Інбау» у відповідності до умов Додатку (Специфікації) № 2 здійснена передплата 23 жовтня 2019 року (платіжне доручення № 76).

25 жовтня 2019 року виставлений комерційний інвойс № SНХ19ІNV1014T на загальну суму 13 051,00 доларів США.

Товар відправлений контрагентом 11 листопада 2019 року з Китаю, навантажений на судно, яке прямувало до порту Одеса, що підтверджується коносаментом № SHALEG19411100.

Також, на виконання умов контракту, ТОВ «ІНБАУ» здійснено остаточний розрахунок, що підтверджується платіжним дорученням щодо оплати товару № 77 від 22 листопада 2019

Також між ТОВ «Інбау», як «Клієнтом» та ТОВ «ТАНІТ ГРУП», як «Експедитором» укладено договір транспортного експедирування № 16.07.2018/167 ОД від 16 липня 2018 року. На виконання вказаного договору ТОВ «ІНБАУ» надана заявка на транспортно - експедиторські послуги № 281019-1 від 28 жовтня 2019 року.

Відповідно до довідки № 1/1 від 26 грудня 2019 року, виданої ТОВ «ТАНІТ ГРУП» вартість транспортних витрат склала 10113,39 грн, в тому числі транспортно-експедиційне обслуговування за територією України - 466,80 грн, морський фрахт - 8 869,20 грн, страхування вантажу - 777,39 грн. (сума яка включається в митну вартість).

Для здійснення митного оформлення позивачем укладений договір з приватним підприємством «Автоцентр Восток-Плюс», яке на митниці виступало уповноваженою особою позивача.

Для здійснення митного оформлення товару подано митну декларацію по формі МД-2 в режимі ІМ 40 № UA 10230/2019/036116 від 28 грудня 2019 року.

Відповідно до заявленої в попередній митній декларації № UA 110230/2019/036116 від 28 грудня 2019 року, вартість товару становила (за курсом на 28 грудня 2019 року - 23,6862 грн/дол.):

Бензотриазол - 3,46 доларів США за 1 кг., всього 2076,00 доларів США, що становить 49172,55 гривень;

Толилтриазол - 2,195 доларів США за 1 кг., всього 10 975,00 доларів США, що становить 259 956,05 гривень.

Загальна вартість товару склала 309128,60 грн.

Визначення митної вартості товару здійснено за основним (першим) методом за ціною договору щодо товарів що імпортуються. Зазначена позивачем митна вартість згідно частиною 10 статті 58 Митного кодексу України включає в себе вартість товару згідно розрахунків (13 051,00 доларів США х 23,6862 гривень) + 10 113,39 грн. вартість доставки від місця завантаження в порт призначення м. Одесса, Україна. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару у позивача не було.

Таким чином, заявлена митна вартість становила 319 241,99 грн., що є базою до нарахування ПДВ у сумі 63 848,40 грн.

Для підтвердження митної вартості товару декларантом надано наступні документи:

- сертифікат якості б/н від 23 жовтня 2019 року;

- сертифікат якості б/н від 24 жовтня 2019 року;

- пакувальний лист б/н від 25 жовтня 2019 року;

- рахунок - фактура SНХ19ІNV1014T від 25 жовтня 2019 року;

- коносамент SHALEG19411100 від 11 листопада 2019 року;

- автотранспортна накладна № 129607 від 26 грудня 2019 року;

- сертифікат про походження товару С90046 від 13 листопада 2019 року;

- платіжне доручення щодо оплати товару № 76 від 23 жовтня 2019 року;

- платіжне доручення щодо оплати товару № 77 від 22 листопада 2019 року;

- довідка щодо вартості перевезення товару № тр/р № 1/1 від 26 грудня 2019 року;

- прайс-лист виробника товару б/н від 01 жовтня 2019 року;

- зовнішньоекономічний договір № 18108/ІМ від 14 вересня 2018 року;

- додаток №2 (специфікація№2) до зовнішньоекономічного контракту від 17 жовтня 2019 року;

- договір про надання транспортно - експедиційних послуг № 16.07.2018/167 ОД від 16 липня 2018 року;

- інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів інших держав № 5017062 від 28 грудня 2019 року;

- комерційну пропозицію від 03 жовтня 2019 року;

- паспорт безпеки продукції Бензотриазол від 01 січня 2018 року;

- паспорт безпеки продукції Толилтриазол від 01 січня 2018;

- інвойс - проформу № SHX19PI1017T від 17 жовтня 2019 року, технічну довідку №19/03/0344 від 20 грудня 2019 року, технічну довідку № 19/03/0345 від 20 грудня 2019 року, копію митної декларації відправлення № 03807513.

На запит митного органу уповноваженою особою позивача згідно частини 6 статті 53 МК України подано додаткові документи, а саме:

- рахунок транспортно - експедиційного обслуговування від 26 грудня 2019 року № 3364;

- сертифікат про страхування від 01 листопада 2019 року № 172;

- калькуляції б/н від 17 грудня 2019 року.

Окрім того, 03 січня 2020 року, уповноваженою особою позивача додатково подано документи:

- висновок Львівської торгово - промислової палати від 03 січня 2020 № 19-09/5;

- заявка на надання транспортно - експедиційних послуг від 28 жовтня 2019 № 281019-1;

- лист від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» № 1/1 від 03 січня 2020 року щодо здійснення автомобільного перевезення відповідно до транспортної накладної № 129607 від 26 грудня 2019 року.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 10230/2020/000002/2 від 03 січня 2020 року.

У оформленні МД №UA110230/2019/036116 від 28 грудня 2019 року відмовлено, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00003.

ТОВ «Інбау» подано митну декларацію № UA110230/2020/000143 від 08 січня 2020 року та випущено товар у вільний обіг.

Вартість товару з урахуванням курсу на 08 січня 2020 року - 23,6785грн./дол. за ціною договору складала:

Бензотриазол - 3,46 доларів США за 1 кг., всього 2076,00 доларів США, що становить 49156,57 гривень;

Толилтриазол - 2,195 доларів США за 1 кг., всього 10 975,00 доларів США, що становить 259 871,54 гривень.

Загальна вартість товару станом на 08 січня 2020 року склала 309028,11 грн.+витрати на транспортування 10 113,39 = 319 141,50, та відповідно, ПДВ - 63 828,30.

Відповідачем у спірному рішенні вартість товару була відкоригована до наступного рівня:

Бензотриазол - 4,07 доларів США, всього 2442,00 доларів США, що дорівнює 57 822,90 гривень

Толилтриазол - 2,77 доларів США, всього 13850,00 доларів США, що дорівнює 327 947,23 гривень.

Загальна вартість товару з урахуванням коригування митниці становила 385 770,13 грн. ПДВ донараховане митницею складає 77 154,03 грн.

Тобто різниця у ПДВ становить 77 154,03 - 63 828,30 = 13 325,74 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями митниці позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частина 4 статті 53 Митного кодексу).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 Митного кодексу України).

Як встановлено частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

На момент прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару зазначені обставини не існували.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару стали розбіжності які місять в наданих документах.

Відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Розглядаючи справу судом встановлено, що приймаючи рішення про коригування митної вартості митний орган виходив з того, що декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги специфікації виробника товару.

Також вказано, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товара, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням зазначених недоліків до поданих документів. 03 січня 2020 року згідно вимог частини 4 статті 57 МКУ проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, за результатами якого прийняте рішення про неможливість застосування методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та подібних (аналогічних товарів в зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог статей 59, 60 МКУ. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю у декларанта те митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог статті 62, 63 МКУ. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги статті 60 МКУ використана наявна а митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним методом з розрахунку 4,07 USD/кг-для позиції «бензотриазол» (МД №UA11208С2013/033706 від 04 грудня 2019 року) та з розрахунку 2,77 USD /кг для позиції «толилтриазол») (МД № UA100070/2019/248523 від 15 листопада 2019 року).

Суд зауважує про те, що митним органом були виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару.

Посилання митного органу про те, що згідно транспортної накладної від 26 грудня 2019 року № 129607 перевізником товару є ТОВ «ЛСЛ ОДЕСА», натомість довідка про транспортні витрати від 26 грудня 2019 року №1/1 видана ТОВ «ТАНІТ ГРУП» створює розбіжність у документах наданих до митного оформлення, судом не приймаються, оскільки відповідно до пункту 2.1. договору, укладеного між ТОВ «ІНБАУ», як «Клієнтом» та ТОВ «ТАНІТ ГРУП», як «Експедитором» № 16.07.2018/167 ОД від 16 липня 2018 року, експедитор має право залучати до виконання своїх обов`язків за Договором інші організації та особи. Має право укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями та агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим Договором.

Суд не вбачає розбіжностей у сумі визначення митної вартості внаслідок залучення до перевезення ТОВ «ЛСЛ ОДЕСА» яка здійснювало автомобільне перевезення товару позивача від порту Одеса до м. Запоріжжя для виконання наданої ТОВ «ІНБАУ» послуг ТОВ «ТАНІТ ГРУП».

При цьому, на підтвердження вказаного, ТОВ «ІНБАУ» надано до митниці лист № 1/1 від 03 січня 2020 року від ТОВ «ТАНІТ ГРУП», в якому зазначено про перевезення товару ТОВ «ЛСЛ ОДЕСА».

Додатково наданий лист від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» б/н від 24 грудня 2019 року підтверджує перевезення товару за допомогою ТОВ «ЛСЛ ОДЕСА» та номер автотранспортного засобу, за допомогою якого буде здійснено перевезення.

Сума транспортних витрат включала в себе страхову премію, оплата якої була проведена після оформлення акту приймання - передачі послуг, а саме 15 січня 2020 року та 17 січня 2020 року.

До матеріалів справи надано:

- акт про надання транспортно - експедиційних послуг від 08 січня 2020 року № 3364;

- банківські виписки за 15 січня 2020 року та 17 січня 2020 року щодо оплати транспортно - експедиційних послуг;

- платіжні доручення в іноземній валюті від 23 жовтня 2019 року № 76 та від 22 листопада 2019 року № 77;

- митна декларація країни відправлення від 08 листопада 2019 року № 03807513.

Суд зазначає, що статтею 53 Митного кодексу України, не передбачено подання інших документів, які витребує митний орган, і не мають матеріального стану, та жодним чином не впливає на розрахунок митної вартості оцінюваного товару.

По суті спору митним органом не ставиться питання, що позивачем не включено до митної товару, складові визначення такого товару, а все зволиться до того, що у митниці наявна інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним методом з розрахунку 4,07 USD/кг-для позиції «бензотриазол» (МД №UA11208С2013/033706 від 04 грудня 2019 року) та з розрахунку 2,77 USD /кг для позиції «толилтриазол») (МД № UA100070/2019/248523 від 15 листопада 2019 року), тому і виник сумнів.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Така правова позиція викладено у постанові Верховного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 818/1186/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржуване рішення відповідача оцінюється судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені відповідачем у спірному рішенні та вимог, які висувалися позивачу у зв`язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 вересня 1998 року по справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, повинні бути достатньо чіткими та зрозумілими, щоб їх можна було виконати.

Суд зауважує, що відповідно до п.9.6 Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" Женева, вересень 1982 року: "… митні органи повинні, як правило, приймати будь-який комерційний рахунок, який містить всі необхідні подробиці (незалежно від того, узгоджений він з формуляром-зразком уніфікованого рахунку ООН), як дійсної фактури для мети митного очищення; у тих країнах, де національне митне законодавство передбачає спеціальний документ (окрім митної декларації) у доповнення до комерційного рахунку, слід вивчити можливість відмови від цієї вимоги. …".

На думку суду, висновки митного органу про те, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості імпортованого товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, відповідно до приписів частини 2 статті 58 Митного кодексу України, є безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку з чим рішення про коригування митної вартості товару є протиправним..

Оскільки причини відмови, викладені в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00003 від 03 січня 2020 року, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000002/2 від 03 січня 2020 року, така картка також має протиправний характер.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого на підстав поданих ним документів. Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив коригування заявленої митної вартості із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи норми частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000002/2 від 03 січня 2020 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00003 від 03 січня 2020 року прийняті Дніпровською митницею Держмитслужби не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок 40, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги будинок 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA110230/2020/000002/2 від 03 січня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA110230/2020/00003 від 03 січня 2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок 40, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги будинок 22, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 22 червня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов