Справа № 520/5888/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 червня 2020 р. № 520/5888/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

1). визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії складових заробітної плати (надбавки за класний премії та інші виплати) за періоди з 01.07.2013 по 31.12.2015 та з 01.02.2017 по 31.07.2019 (надбавки за виконання важливої роботи, премії та індексації) на загальну суму 811426.96 грн. шляхом незастосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин;

2). визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення пенсії на підставі ст.501 Закону України "Про прокуратуру", в редакції, що діяла на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури, тобто від 05.11.1991 року № 1789-ХП, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 у редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-111, у розмірі 90% від заробітної плати без обмеження її максимального розміру;

3).зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести донарахування та виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію по інвалідності з 06.09.2019 згідно довідки про складові заробітної плати, виданої Прокуратурою Харківської області (оклад, ранг, вислуга) № 18-224 від 04.09.2019 (посадовий оклад 6226.00 грн. надбавка за класний чин 2000.00 грн. надбавка за вислугу років 1867.80 грн.) на загальну суму 10 093,80 грн. та згідно довідки про складові заробітної плати, виданої прокуратурою Харківської області № 18-224 від 04.09.2019 (надбавки за виконання важливої роботи, премії та індексації) на загальну суму 811426.96 грн. із застосуванням показника коригування вищезазначених виплат (з 01.07.2013 оклад 1314.00 грн, класний чин - 125 грн. з 01.09.2015 - оклад 1378.00 грн. класний чин - 125 грн. з 13.10.2015 оклад 1379.00 грн. класний чин - 125 грн. з 01.12.2015 оклад 1724.00 грн. класний чин - 125 грн. з 01.02.2017 оклад 2048.00 грн. класний чин - 125 грн. з 06.09.2017 оклад 5660.00 грн. класний чин - 2000 грн.), без обмеження розміру заробітної плати для розрахунку пенсії;

4). зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області призначити та виплачувати пенсію по інвалідності з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки про складові заробітної плати, виданої прокуратурою Харківської області № 18-224 від 04.09.2019 та довідки прокуратури Харківської області про складові заробітної плати (надбавки за виконання важливої роботи, премії та індексації) №18-224 від 04.09.2019, відповідно до якої застосовується показник коригування вищезазначених виплат без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст. 501 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХП, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 у редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-111, перерахувавши її з 06.09.2019.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 29.05.2020 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку, визначеному ст.263 КАС України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що відповідачем неправомірно призначено пенсію за інвалідністю у розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, замість 90% як передбачено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у редакція, яка діяла до липня 2011 року. Діючий на сьогодні Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII суттєво погіршує становище пенсіонера та обмежує в реалізації його законних інтересів, які гарантувалися державою упродовж 10 років Законом № 1789-ХІІ, та на які позивач розраховував працюючи в органах прокуратури. Таким чином позивач вважає, що має право на призначення пенсії за інвалідністю на підставі Закону № 1789-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року і передбачала пенсію у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати. В порушення вимог ч.4 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" пенсію призначено без проведення коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах діяв у відповідності до вимог чинного законодавства у межах наданих повноважень

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач з 02.07.2019 року перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію по 2 групі інвалідності загального захворювання згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 % від розміру заробітної плати.

06.09.2019 позивач звернулася до Сахновщинського сектору обслуговування громадян управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності на підставі довідок від 04.09.2019 № 18-224 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років станом на 01.08.2019) про заробітну плату , надбавки, премії та інші виплати за період з 01.07.2013 по 31.12.2015 та з 01.02.2017 по 31.07.2019.

17.12.2019 позивач звернулася до відповідного територіального органу з заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до вимог ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ з доповненнями згідно Закону України № 3662-12 від 26.11.1993 у ред. Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки про складові заробітної плати від 04.09.2019 № 18-224 без обмеження її максимального розміру; врахування при перерахунку надбавки за класний чин та застосування коригуючого коефіцієнту; проведення перерахунку з дня звернення з заявою про призначення пенсії 06.09.2019.

Листом від 23.01.2020 позивачку повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунок пенсій та врахування надбавки за класний чин та, відповідно, проведення донарахування пенсії з 06.09.2019 року

Перевіряючи оскаржувані рішення, дії відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Частиною 2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015р., пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Позивач наголошує на тому, що їй має бути призначена пенсія у розмірі 90% від суми місячного заробітку, посилаючись на положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року N 1789-XII, в редакції від 01.01.2007р., що була чинна на момент її працевлаштування в органах прокуратури.

Проте, суд із такими доводами не погоджується і вважає їх такими, що вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства виходячи з наступного.

З 15.07.2015р. набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII та відповідно до розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Фактично, призначення пенсії відбулося 06.09.2019 з дати коли позивач звернулася з відповідною заявою про призначення такої пенсії.

На час звернення позивача до відповідача із заявою від 06.09.2019р. про призначення вперше пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» зазначена норма ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, на яку посилається позивач, втратила чинність.

Також, суд зазначає, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 визначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У Рішенні № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

До того ж, у Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Виходячи з аналізу встановлених законодавчих норм, суд дійшов висновку, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Таким чином, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали (на момент початку роботи позивача в органах прокуратури) право на призначення пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку, згідно положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивачки на отримання пенсії. Так само як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005.

Отже, у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, з огляду на це, у позивача не було «законних сподівань», які могли б підпадати під даю ст. 1 Першого Протоколу.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 28.08.2018 року по справі № 545/3823/16-а.

Проте суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно ч.4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Частиною 8 ст. 86 Закону №1697-VII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які, зокрема, безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (ч. 13 ст. 86 Закону №1697-VII).

Судом встановлено, що відповідно до довідки Прокуратури Харківської області №18-224 від 04.09.2019 р., наданої позивачем до пенсійного органу для здійснення перерахунку пенсії, заробітна плата станом на 01.08.2019 р. становить: посадовий оклад - 6226.00 грн., надбавка за вислугу років - 1867.00 грн.,надбавка за класний чин 2000.00 грн., усього - 10093.80 грн. Вказана довідка видана на підставі особових рахунків про нараховану та сплачену заробітну плату за 2013-2015, 2017-2019 роки.

Згідно довідки про складові заробітної плати №18-224 від 04.09.2019, виданої Прокуратурою Харківської області, надбавки, премії та інші виплати за період з 01.07.2013 по 31.12.2015 та з 01.02.2017 по 31.07.2019 становили 811426.96 грн. При цьому, вказана довідка містить дані для проведення коригування вищезазначених виплат розміру посадового окладу та надбавки за класний чин з коефіцієнтом загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього.

Отже, враховуючи наявність у матеріалах пенсійної справи документально підтверджених складових оплати праці позивача та даних для проведення коригування вищезазначених виплат із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього, які є необхідними та достатніми для проведення відповідного перерахунку пенсії за вислугу років позивача відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», суд приходить до висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років з проведенням коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього, відповідач порушив гарантоване та наявне у позивача право на призначення пенсії в порядку, встановленому ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а тому, реалізація позивачкою наявного у неї права на перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років має бути здійснено відповідачем на підставі частини 4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення до відповідача з заявою, тобто з 06.09.2019 з розрахунку розміру пенсії 60 відсотків заробітної плати.

Щодо неврахування при призначенні (перерахунку) пенсії надбавки за класний чин «молодшого радника юстиції» суд зазначає наступне.

Долученими до матеріалів справи документами в тому числі довідкою про складові заробітної плати від 04.09.2019 № 18-224, підтверджено, що їй встановлено набавку за класний чин «молодший радник юстиції» та з урахуванням витягу з наказу Генерального прокурора України № 13к від 20.01.2010 здійснено допризначення пенсії з 06.09.2019 з урахуванням надбавки за класний чин, внаслідок чого розмір пенсії складає 14264.08 грн. (60 відсотків від заробітної плати).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію в повному обсязі без обмеження граничного розміру, суд вважає її такою, що е підлягає задоволенню, оскільки остання заявлена на майбутнє.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд,-

вирішив

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним непроведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з проведенням коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього, відповідно до ч.4 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" з 06.09.2019

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з дня звернення до відповідача з 06.09.2019, з проведенням коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього, відповідно до ч.4 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" у розрахунку загального розміру пенсії у розмірі 60 відсотків заробітної плати та провести виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строки, визначені в рішенні суду обчислюються з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України

Суддя Зоркіна Ю.В.