Справа № 480/2424/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 р.Справа № 480/2424/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Рєзнікової С.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2020, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, м. Суми, повний текст складено 16.04.20 по справі № 480/2424/20 за позовом ОСОБА_1

про зупинення дії наказу та заборону вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 до Сумського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , заявник) про забезпечення позову, в якій просив суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради Примака Я.П." до набрання рішенням суду щодо його оскарження законної сили; заборонити Державному підприємству "Національні інформаційні системи" вчиняти дії щодо виконання пункту 1 наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради Примака Я.П. " до набрання рішенням суду щодо його оскарження законної сили.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що метою вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради Примака Я.П." та заборони Державному підприємству "Національні інформаційні системи" вчиняти дії щодо виконання пункту 1 вказаного наказу є те, що звільнення з роботи може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення його прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Суд першої інстанції при постановленні ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову дійшов помилкового висновку про те, що реєстратору заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в той час як він має можливість користуватися іншими реєстрами. В свою чергу ОСОБА_2 наголошує на тому, що він має доступ як держаний реєстратор виключно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, на підтвердження чого надав копії листа Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 26.09.2019 № 01-15/2798. Зазначає, що блокування доступу до реєстру не відноситься ні до юридичної відповідальності, ні до адміністративно-господарських санкцій, але відповідно до оскаржуваного наказу дій щодо порушення прав будь-яких осіб заявником не вчинялося. Вказує в апеляційній скарзі, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист його прав та інтересів, оскільки фактична реалізація наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 за час розгляду адміністративної справи призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та скасування наказу, його звільнення буде незаконним, отже доведеться докласти значних зусиль та понести витрати для поновлення на посаді та відновлення доступу до Реєстру.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким його заяву про забезпечення позову задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради Примака Яна Петровича" анульовано доступ державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради Примака Я.П. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - Реєстр).

До пред`явлення адміністративного позову заявник в порядку, передбаченому статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), подав заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду і поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Стверджує про те, що наказ Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до Міністерства юстиції України, третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи". Заявнику відомо, що вже підготовлене розпорядження про його звільнення на підставі спірного наказу Міністерства юстиції України, але у зв`язку з тим, що він знаходиться у черговій відпустці, воно поки що не підписане. Після закінчення відпустки, на думку заявника, він буде звільнений у порядку п. 2 ч. 1 ст.40 КЗпП України, що в свою чергу може призвести до заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль. У разі задоволення позовних вимог, виконання рішення суду в частині відновлення доступу до Реєстру, як належний спосіб захисту порушених прав, буде відбуватися саме шляхом поновлення на роботі у судовому порядку, що, по-перше, вимагатиме витрат часу для відповідних судових проваджень, а по-друге, вимагатиме витрат коштів платників податків як на процес судового розгляду, так і на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виснував, що зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020, який спрямований на попередження недопущення державним реєстратором виявлених порушень порядку державної реєстрації за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування такого правового інституту як забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Отже, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування:

- обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або

- очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.10.2018 у справі №808/2432/18, від 19.12.2018 у справі №826/5523/18 та від 18.01.2019 у справі №826/5369/18.

З огляду на матеріали справи, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить зупинити дію спірного наказу, як такого, що може порушити його право на працю, оскільки є підстави вважати, що в подальшому його буде звільнено з займаної посади.

В апеляційній скарзі заявник також вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист його прав та інтересів, оскільки фактична реалізація наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 за час розгляду адміністративної справи призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та скасування наказу, його звільнення буде незаконним, отже доведеться докласти значних зусиль та понести витрати для поновлення на посаді та відновлення доступу до Реєстру.

Такі доводи колегія суддів уважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має безумовним наслідком звільнення ОСОБА_1 з займаної посади державного реєстратора, про що наголошує заявник у поданій ним до суду заяві про забезпечення позову та апеляційній скарзі.

Колегія суддів зазначає, що припиненню трудових відносин за ініціативою роботодавця, в тому числі внаслідок невиконання працівником своїх трудових обов`язків, передує відповідна процедура з перевірки можливих порушень трудової дисципліни працівником.

Водночас заявником таких доказів не надано, в тому числі до суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що з дня прийняття наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 про анулювання доступу до реєстру безпосередній роботодавець заявника мав можливість вирішити питання про припинення трудових відносин з ОСОБА_1 .

Отже, твердження заявника апеляційної скарги про можливе увільнення з посади державного реєстратора за відсутності належних та достатніх доказів запланованого звільнення за ініціативою не може розцінюватися судом апеляційної інстанції як достатня підстава для зупинення наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вказав, що він зобов`ється протягом десяти днів подати до суду адміністративний позов, в якому порушити питання протиправності наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020, яким йому анульовано до реєтру.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявник підтвердив, що до цього часу не звертався до суду із відповідною позовною заявою, з чого можна зробити висновок про те, що відсутність заходів забезпечення позову та чинність наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 про анулювання доступу до Реєстру не спричиняє значної шкоди професійній діяльності заявника, який зі спливом тримісячного строку з дня прийняття такого наказу не скористався своїм правом на оскарження його судовому порядку та не був звільнений з займаної посади.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів уважає, що заявником не надано до суду доказів, які би вказували на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та можливість істотного ускладнення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених прав або інтересів останнього, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить забезпечення надання доступу до Єдиного державного реєстру державним реєстраторам, уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації прав, іншим суб`єктам відповідно до цього Закону та прийняття рішень про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 34-1 вказаного Закону за результатами проведення перевірок суб`єктів державної реєстрації Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до Єдиного державного реєстру;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до Єдиного державного реєстру;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які виконують повноваження державного реєстратора відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Вказане свідчить про те, що прийняття Міністерством юстиції України рішення про анулювання доступу державного реєстратора до державного реєстру за рівнем юридичної відповідальності пов`язано з виявленням значних неодноразових порушень порядку державної реєстрації державним реєстратором, які безпосередньо впливають на права третіх осіб.

У зв`язку з цим, колегія суддів відхиляє посилання заявника в апеляційній скарзі про те, що ним як державним реєстратором порушення прав будь-яких осіб не вчинялось, оскільки суд не може надавати оцінку таким аргументам без надання оцінки правомірності наказу, який заявником до цього часу не оскаржено в судовому порядку.

Водночас в межах розгляду цієї справи відсутні очевидні ознаки протиправності наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Колегія суддів уважає, що зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020, який спрямований на попередження недопущення державним реєстратором виявлених порушень порядку державної реєстрації та санкцією за незадовільне виконання обов`язків державного реєстратора, за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування такого правового інституту як забезпечення позову.

Отже, зупинивши дію спірного наказу до вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, суд фактично б вказав на правомірності цього наказу, в той час як надання правової оцінки цього наказу на відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України має бути тільки встановлена в ході судового розгляду.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що наказом Міністерства юстиції України № 934/5 від 13.03.2020 ОСОБА_2 не заблоковано доступ до інших реєстрів, до яких він мав та має доступ, що спростовує його твердження про позбавлення його можливості виконувати свої обов`язки та можливе звільнення, колегія суддів зазначає таке.

З наданих заявником документів, зокрема копії листа Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 26.09.2019 № 01-15/2798, заявник має право доступу виключно до виключно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Водночас вказаний вище висновок суду не впливає на правомірність висновків суду, оскільки забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права та не повинне призводити до вирішення вимог або досягнення іншої мети не пов`язаної з забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 294 та п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України за наслідками апеляційного перегляду ухвала про відмову в забезпеченні позову не підлягає оскарженню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 139 КАС України з огляду на результат апеляційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі № 480/2424/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.С. Рєзнікова А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 26.06.2020.