Справа № 200/4299/20-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р. Справа№200/4299/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Жидких Ольга Вікторівна в інтересах позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 59). Просила визнати протиправною та скасувати вимогу від 17.12.2019 №Ф-168989-47-у; зобов`язати привести у відповідність дані інформаційної системи АІС «Податковий блок» шляхом виключення ОСОБА_1 з числа фізичних осіб-підприємців та боржників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позов вмотивовано тим, що 11.02.2019 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №61418022, ВП №61656391 позивач дізнався про винесення вимоги від 17.12.2019 №Ф-168989-47-у. Вважає її безпідставно сформованою, оскільки на підставі п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач звільнений від виконання обов`язків щодо сплати єдиного внеску. Зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року по справі №200/12959/19-а скасована вимога, що складена 19 серпня 2019 року, з тих самих підстав. Посилається на вимоги п.п.101.1, 101.5 ст.101 Податкового кодексу України, якими передбачено списання безнадійного податкового боргу. Зазначає про порушення строку обчислення боргу по сплаті єдиного внеску, який мав бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки.

30 квітня 2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09 червня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На підставі облікових даних з інформаційної системи заборгованість позивача станом на 30.11.2019 становить 20105,92 грн., у зв`язку з чим сформовано вимогу про сплату боргу. Зазначили про відсутність підстав для застосування п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки Президентом України офіційно оголошено завершення АТО, а вищевказані зміни втратили чинність згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. Просили відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 10.12.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області, Слов`янсько-Лиманському управлінні, Лиманської ДПІ. 10.02.2019 внесено запис №4000948 про припинення підприємницької діяльності.

17 грудня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-168989-47-У в якій зазначено, що станом на 07 лютого 2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 20105,92 грн., в т.ч. недоїмка 20105,92 грн.

17 грудня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-168989-47-У в якій зазначено, що станом на 07 лютого 2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 1836,12 грн., в т.ч. недоїмка 1836,12 грн.

З розрахунку вимоги вбачається, що борг виник у період з лютого 2018 року по листопад 2019 року.

Як вбачається з інтегрованої картки платника податків, нараховані суми єдиного внеску по термінам сплати: 09.02.2018 - у сумі 8448,00 грн., 19.04.2018 - у сумі 2457,18 грн., 19.07.2018 - у сумі 2457,18 грн., 19.10.2018 - у сумі 2457,18 грн., 21.01.2019 - у сумі 2547,18 грн., 27.11.2019 - у сумі 1836,12 грн. позивачем не сплачені.

Вказані вимоги (від 17.12.2019 №Ф-168989-47-У на суму - 20105,92 грн., від 17.12.2019 №Ф-168989-47-У на суму 1836,12 грн.) є самостійними виконавчими документами, щодо яких Лиманським міським відділом ДВС відкриті виконавчі провадження №61418022 від 28.02.2020, № 61656391 від 27.03.2020.

Судом встановлено, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задоволено повністю; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-168989-47 від 19 серпня 2019 року на суму боргу 18 269 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Відповідно до положень чч.1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Відповідно до частини 5 частини 7 статті 9 Закону № 2464-VІ сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

При цьому в частині 8 статті 9 Закону № 2464-VІ передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VІ днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" п. 9-3 (у наступному пункт 9-4) (в редакції чинній на час винесення спірної вимоги), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов`язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2017 року у справі № К/9901/2959/18 805/2492/15-а. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Разом з цим, суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно втрати чинності вищевказаної норми в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки у спеціальному законодавстві - Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дана норма, на час винесення вимоги, була діючою, а зміни до Закону № 2464-VІ щодо виключення цієї норми внесені Законом України від 14.01.2020 № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» який набрав чинності 13 лютого 2020 року (тобто після виникнення спірних правовідносин).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки абзац перший статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669 (далі - Закон № 1669) змістує: "Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України".

Умовою завершення антитерористичної операції є видання Президентом України Указу саме з таким змістом. До теперішнього часу такий указ не виданий. Закон № 1669 в цій частині не змінений і не скасований.

Місцезнаходження позивача - місто Лиман Донецької області, та місто Маріуполь де позивач перебуває на обліку контролюючого органу, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратив чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного внеску, тобто починаючи з 14.04.2014, позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція.

Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25 Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання за період з лютого 2018 року по листопад 2019 року у сумі 20105,92 грн., у сумі 1836,12 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №К/9901/188/17 №812/505/17. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 17.12.2019 №Ф-168989-47-У на суму - 20105,92 грн., від 17.12.2019 №Ф-168989-47-У на суму 1836,12 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання привести у відповідність дані інформаційної системи АІС «Податковий блок» шляхом виключення ОСОБА_1 з числа фізичних осіб-підприємців та боржників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд звертає увагу на наступне.

Позивач, обґрунтовуючи дану позовну вимогу, посилається на положення Податкового кодексу України, Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422.

Так, позивач, на підставі вищезазначених нормативних актів стверджує, що із прийняттям судового рішення, яким скасовано відповідну вимогу, на податковий орган покладається обов`язок щодо коригування суми податкового боргу у бік зменшення.

Суд вважає таку вимогу передчасною, з огляду на наступне.

Закон № 2464 є спеціальним у даних правовідносинах, преамбулою закону передбачено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 6 розділу VI Інструкції встановлено зокрема, що вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Посилання позивача на наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за №751/28881 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вказаних вище висновків суду не спростовує, оскільки процедура внесення змін в інтегровану карту платника також пов`язана із особливостями набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 1 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, судовому захисту підлягає саме порушене право, суд не здійснює захист прав в превентивному порядку.

Наразі у суду не має підстав констатувати наявність/відсутність порушеного права у даній частині позовних вимог, оскільки станом на час звернення позивача до суду у податкового органу відсутні підстави вчиняти дії на яких наполягає позивач.

Отже, приймаючи до уваги наведене в сукупності, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При розподілі судових витрат, суд враховує, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1681,50 грн. (квитанція від 21.04.2020 №81148). Так при відмові у задоволені позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити коригування (не майнова вимога), суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1121,00 грн. (66% від загальної суми позову).

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 17.12.2019 №Ф-168989-47-У на суму - 20105,92 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 17.12.2019 №Ф-168989-47-У на суму 1836,12 грн.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області привести у відповідність дані інформаційної системи АІС «Податковий блок» шляхом виключення ОСОБА_1 з числа фізичних осіб-підприємців та боржників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 59) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1121 (одна тисяча сто двадцять одну) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош