Справа № 2а-12916/11/2670
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2020 року

Київ

справа №2а-12916/11/2670

адміністративне провадження №К/9901/20349/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 у справі №2а-12916/11/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 14.04.2011 №.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2014 рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з метою з`ясування, за якими саме операціями у податковому обліку позивача виникло від`ємне значення податку на прибуток в оспорюваній сумі та перевірки правильності відображення цих операцій у податковому обліку

За наслідками повторного перегляду, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015, позов задоволено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 у справі № 2а-12916/11/2670 змінено. Позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.04.2011 № в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 12377,75 грн. за основним платежем та 419929,17 грн. за штрафними санкціями. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду касаційної інстанції в частині відмови в позові, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» звернулося до Верховного Суду України із заявою про його перегляд з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд України ухвалою від 15.09.2016 відкрив провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 у справі №2а-12916/11/2670.

У зв`язку з припиненням своєї діяльності Верховний Суд України передав заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування вимог заяви про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України 09.03.2016 у справі №2а-12916/11/2670 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» зазначає, що рішення суду касаційної інстанції прийнято з неоднаковим застосуванням однієї і тієї самої норми права у подібних правовідносинах, зокрема, невірно застосовано положення пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», на підтвердження чого надано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 30.05.2016 у справі №2а-27815/08 (К/9991/62680/11), від 05.02.2014 у справі № 2а-1744/08/1370 (К/9991/30445/11), від 05.10.2011 у справі №2-25/3166-2005 (К-13452/08), від 02.12.2010 у справі №9/84 (К-17219/07).

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» стосовно правомірності віднесення позивачем витрат по Латвійській філії до складу валових витрат надано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.08.2006 у справі №2-236/06 (17/44).

У даній справі судами з`ясовано, що податковим органом була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.09.2010.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 28.03.2011 № 297/23-03/19356320, в якому відображено висновок про порушення позивачем, зокрема, вимог пункту 1.15 статті 1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.10 пункту 5.4, пункту 5.9 статті 5, пунктів 19.1, 19.2, 19.4 статті 19 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пунктів 1, 4 статті 18 Закону України «Про систему оподаткування», внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування у розмірі 1 251 374 грн. та занижено податок на прибуток на сумі 2 791 276 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 14.04.2011 прийнято податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 3 489 095 грн., з яких 2 791 276 грн. - за основним платежем та 697 819 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Перевіркою виявлено, зокрема, заниження платником оподатковуваного доходу на 12 135 662 грн. внаслідок порушення порядку визначення приросту балансової вартості запасів. Як зазначено в акті перевірки, під час провадження господарської діяльності з обслуговування офісної інфраструктури замовників, надання послуг друку, копіювання та сканування документів ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД» здійснюється списання використаних матеріалів за актами списання товарно-матеріальних цінностей. Втім під час перевірки платником не надано первинних документів з відомостями про кількість, обсяги використаних матеріалів у складі собівартості наданих послуг на підтвердження правильності такого списання.

Пунктом 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

В межах розгляду даної адміністративної справи, судами з`ясовано, що ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД» застосовувався метод ідентифікованої вартості відповідної одиниці запасів при розрахунку приросту (убутку) запасів, який передбачає облік фактичної собівартості по кожній конкретній одиниці товару.

Відхиляючи висновок Інспекції по даному епізоду як необґрунтований, суди послалися на договори по сервісному обслуговуванню, укладені позивачем із замовниками, в рамках виконання яких позивач надавав послуги з обслуговування інфраструктури.

Приймаючи рішення про відмову в позові та підтримуючи обґрунтованість доводів податкового органу про заниження оподатковуваного доходу в розмірі 12 135 662,00 грн. суд касаційної інстанції виходив з того, що ані під час податкової перевірки, ані у ході розгляду даної справи платником не подано первинних облікових документів, що слугували підставою для списання матеріалів у задекларованих обсягах; не доведено, які саме матеріали та у зв`язку з якими операціями були списані у відповідних кількостях; не представлено калькуляції собівартості наданих послуг із зазначенням, які саме матеріали увійшли до такої калькуляції.

Разом з тим, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.05.2016 у справі №2а-27815/08 (К/9991/62680/11) з огляду на невстановлення судами попередніх інстанцій обставин щодо наявності у позивача запасів на кінець звітного періоду, що відповідають ознакам, визначеним П(С)БО 9 «Запаси», та які не були б враховані при розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів, з урахуванням висновку експерта, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у відповідному розмірі.

В ухвалі від 05.02.2014 у справі № 2а-1744/08/1370 (К/9991/30445/11), Вищий адміністративний суд України не погодився з доводами податкового органу про порушення вимог пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», з тих підстав, що позивачем безпідставно віднесено до валових витрат 17000,00 грн. за рахунок завищення розміру убутку балансової вартості запасів станом на 01.07.2004 в зв`язку з невірним обчисленням цього убутку в ІІ кварталі 2004 року та підтримав позицію суду апеляційної інстанції про безпідставність висновків податкового органу в цій частині, оскільки під час перевірки, податковим органом не досліджувались первинні документи бухгалтерського обліку, на підставі яких було здійснено ремонт основних засобів, в акті перевірки відповідач не зазначив об`єктів ремонту та матеріалів використаних для його проведення, кількості, ціни, тому донарахування податку на прибуток по факту виявлених порушень по дорожній ремонтно-експлуатаційній базі позивача є неправомірним, оскільки неможливо визначити величину затрат на придбання запчастин у ІІ кварталі 2004 року.

В ухвалі від 05.10.2011 у справі №2-25/3166-2005 (К-13452/08) Вищий адміністративний суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які з посиланням на висновок судово-економічної експертизи ТОВ «Кримське експертне бюро» від 22.04.2005 № 83/04, виходили з того, що позивач є суб`єктом малого підприємництва та згідно наказу про облікову політику підприємства веде бухгалтерський облік з використанням 8 класу рахунків та без застосування 9 класу рахунків, придбання та списання матеріалів підтверджуються первинними бухгалтерськими та податковими документами, з урахуванням того, що податковим органом не було встановлено порушень позивачем формування валових витрат та, як наслідок, податкового кредиту, податковий орган обґрунтовував порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість» лише відсутністю у бухгалтерському обліку підприємства рахунків 23 та 90.

При прийнятті ухвали від 02.12.2010 у справі №9/84 (К-17219/07) Вищий адміністративний суд України виходив з того, що витрати, пов`язані з виробництвом (перетворенням, зберіганням) запасів, у тому числі витрати на оплату праці, відрахування на соціальні заходи, амортизація тощо, у податковому обліку приросту (убутку) балансової вартості незавершеного будівництва та залишків готової продукції не враховується.

Іншою підставою для донарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у справі №2а-12916/11/2670 слугував висновок податкового органу про невідповідність сформованих платником витрат у сумі 235 788 грн. по філії, яка розташована за межами митної території України (у Республіці Латвія), критерію документальної підтвердженості.

Так, за висновком суду касаційної інстанції у даній справі, враховуючи, що філія платника, розташована за кордоном, не має статусу юридичної особи та фактично є складовою підприємства, за висновком суду касаційної інстанцій у даній справі, доходи, отримані філією за кордоном, а також понесені нею витрати включаються до складу доходів та витрат платника податків і відповідно враховуються при розрахунку об`єкту оподаткування. При цьому витрати враховуються в порядку та розмірах, встановлених статтею 5 України «Про оподаткування прибутку підприємств». Неподання платником документів на підтвердження витрат, сформованих по філії ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД» у Латвії, виключає правомірність врахування таких витрат при визначенні оподатковуваного доходу позивача.

Разом з тим, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.08.2006 у справі №2-236/06 (17/44) висновок податкового органу про порушення підприємством підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо безпідставного (без наявності підтверджуючих документів) віднесення до складу валових витрат витрат його Кіпрською філією зроблено за відсутності доказів відсутності документів, що підтверджують такі витрати.

Таким чином, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду відповідних справ.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 235-242, 244, 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України та підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII), суд -

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксерокс (Україна) ЛТД» про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 у справі №2а-12916/11/2670 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

________________________

________________________

________________________

В.В.Хохуляк

Л.І.Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду