Справа № 653/530/20
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/530/20
Провадження № 2-а/653/43/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21 січня 2020 року відповідач виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 664548, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказану постанову він отримав поштою 12 лютого 2020 року.

Вважає винесену постанову незаконною, оскільки 21 січня 2020 року позивач керував автомобілем марки Dаewoo Lanos номерний знак НОМЕР_1 та їхав з м. Генічеськ до смт. Риково. Близько 15 год. 45 хв. на перехресті дороги М-18 та Р-47 його зупинив поліцейський взвод ВПП в АР Крим та м. Севастополь сержант поліції Коротков Є.В., повідомивши про порушення правил дорожнього руху.

Вказує, що виходячи з протоколу про адміністративне правопорушення він порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР, проте в напрямку смт. Риково знак 2.2. Рух без зупинки заборонено не знаходився, а знаходився залізничний переїзд, який охороняється, обладнаний світлофором та шлагбаумом. Черговий по переїзду не подавав сигнал заборони руху, шлагбаум не був опущений та не почав опускатись, заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума. Наголошує, що не порушував вказані в оскаржуваній постанові вимоги дорожнього знаку та незважаючи на те, що інспектор поліції повідомив, що вказане порушення зафіксоване засобами технічної фіксації, належної фіксації продемонстровано не було.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 664548, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти доводів позовної заяви заперечує та наголошує, що відповідачем було виявлено автомобіль під керуванням позивача, який не виконав вимогу знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), чим порушив ПДР. Встановивши вказаний факт відповідачем було складено постанову про адміністративне правопорушення та за результатами розгляду справи до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що за правилами дорожнього руху, дорожній знак 2.2 забороняє проїзд без зупинки. Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Таким чином вказує, що відповідач виніс постанову у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 був відсутнім. Надав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести за його відсутністю в письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні був відсутнім. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Слід зазначити, що реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі про відкриття провадження по справі від 09 квітня 2020 року суд запропонував відповідачу подати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не подані позивачем. Крім того, суд також зобов`язав відповідача надати в судове засідання матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Незважаючи на те, що відповідачем надано до суду відзив, в якому він фактично заперечує проти доводів позивача та наголошує на законності дій поліцейського, до суду не надано жодних доказів, на яких ґрунтуються вказані заперечення.

Всупереч зобов`язання, суду не надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, що унеможливлює встановити обґрунтованість та законність рішення суб`єкта владних повноважень.

У зв`язку із викладеним, суд, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 77 КАС України, вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО № 664548 від 21 січня 2020 року, складену поліцейським взводу 1 ВПП в АР Крим та м. Севастополь ДПП сержантом поліції Коротковим Є.В . - ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Dаewoo Lanos номерний знак НОМЕР_2 січня 2020 року о 15:45 годині на перехресті автодоріг М-18 та Р-47 у Генічеському районі Херсонської області не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 255 грн.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

При цьому, якщо знак 2.2 встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

З пояснень позивача вбачається, що зупинка його поліцейським відбулась за порушення правил дорожнього знаку 2.2, а саме за рух без зупинки, проте він наголошує, що у його напрямку був відсутній вказаний знак, а знаходився охоронюваний, обладнаний світлофором та шлагбаумом залізничний переїзд, тому підстави вказувати на порушення ним дорожнього знаку 2.2 відсутні, оскільки він керувався правилами проїзду через залізничний переїзд.

Вказані пояснення позивача відповідачем не спростовані, докази протилежного суду не надані. При цьому, постанова містить посилання на наявність в якості доказу відеозапису з автомобільного регістратора, проте такий доказ суду не наданий.

Більш того, як вказує позивач, незважаючи на те, що поліцейський наголосив на наявності зафіксованого технічними засобами порушення, такий доказ йому продемонстрований не був.

З приводу цього слід зазначити, що незважаючи на те, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте така постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП та встановленого пунктом 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 порядку розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, поліцейським оголошується, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, проте одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надано суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч. 3 ст. 286 КАС України).

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії ДПО18 № 664548 від 21 січня 2020 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова