Справа № 280/2376/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 червня 2020 року Справа № 280/2376/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206; ), Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (69001, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду з системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі відповідач-1), Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (далі відповідач-2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не надання публічної інформації за запитом від 25.03.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо надання недостовірної публічної інформації за запитом від 25.03.2020 року;

- зобов`язати відповідача-1 та відповідача-2 надати позивачу повну інформацію, що запитувалася згідно запиту на отримання публічної інформації від 25.03.2020 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона у встановленому чинним законодавством України порядку звернувся до Виконавчого комітету Запорізької міської ради з запитом про надання публічної інформації від 25.03.2020, в якому просила надати інформацію про наявність на території м.Запоріжжя вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказує, що 07.04.2020 нею отримано лист-відповідь від відповідача від 02.04.2020 № ІЗ-0190-П на запит від 25.03.2020. Проте, в даній відповіді відповідач не надав публічну інформацію, яка була затребувана у запиті від 25.03.2020, а також зазначив, що у нього відсутня інформація щодо правового статусу земельних ділянок. Також вказав, що виконавчі органи місцевого самоврядування є розпорядниками інформації містобудівного кадастру, який містить дані про об`єкти містобудування, розташовані на території м. Запоріжжя. Позивач з зазначеною відповіддю не погоджується, оскільки виконавчий комітет Запорізької міської ради є розпорядником інформації, яка запитувалась у запиті від 25.03.2020. Просить задовольнити заявлені позові вимоги.

Ухвалою суду від 10.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/2376/20. Повідомлено сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали, з урахуванням норм Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)», для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у письмових відзивах від 10.06.2020 (вх.№№27421, 27423 від 12.06.2020), які за своєю сутті є тотожними та підставі одним представником ОСОБА_2 . В поданих до суду відзивах на позовну заяву зазначає про те, що станом на 02.04.20202 по м. Запоріжжя облік вільних земельних ділянок в існуючій забудові виконавчими органами Запорізької міської ради не вівся за відсутності матеріалів інвентаризації земель території міста, а також плану земельно-господарського устрою міста, який, згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2008 № 79 «Про затвердження Порядку складання плану земельно-господарського устрою території населеного пункту» визначає межі земельних ділянок усіх форм власності та користування із зазначенням їх цільового призначення. Так, інвентаризація земельних ділянок розташованих на території м. Запоріжжя завершена не була, та як наслідок перелік вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під індивідуальну забудову не було ні сформовано, ні затверджено рішенням Запорізької міської ради. Тобто, дана інформація дійсно не була відображена чи задокументована на будь-яких носіях та не утворена в процесі виконання відповідних повноважень суб`єктами владних повноважень. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

25.03.2020 ОСОБА_1 складено та направлено на адресу виконавчого комітету Запорізької міської ради запит на отримання публічної інформації, в якому позивач просила надати інформацію про наявність на території м. Запоріжжя вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Також, позивач просила відповідь надіслати за адресою: 84511, Донецька область, м.Бахмут, вул.Садова, 119.

Листом від 02.04.2020 № ІЗ-0190-П «Про результати розгляду запиту на отримання публічної інформації» перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади ОСОБА_3 С.М. повідомив позивача про те, що у відповідача відсутня інформація щодо правового статусу земельних ділянок. Також вказав, що виконавчі органи місцевого самоврядування є розпорядниками інформації містобудівного кадастру, який містить дані про об`єкти містобудування, розташовані на території м. Запоріжжя. Запропонував з метою якнайшвидшого вирішення даного питання визначиться позивачу з бажаним місцем розміщення об`єкту, цільовим призначенням земельної ділянки, параметрами та надати до відповідних виконавчих органів місцевого самоврядування запитувані матеріали.

Вважаючи, що відповідачем не надано запитувану публічну інформацію, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону№2939-VI).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За змістом наведених статей можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Частиною 1 ст. 22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини друго статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про інформацію» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Як встановлено судом, позивач запитував інформацію стосовно наявності на території м. Запоріжжя вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Листом від 02.04.2020 № ІЗ-0190-П «Про результати розгляду запиту на отримання публічної інформації» перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади у відповідь на вказаний запит повідомив позивача, що облік земельних ділянок в існуючій забудові виконавчими органами Запорізької міської ради не ведеться за відсутності матеріалів інвентаризації земель території міста, а також плану земельно-господарського устрою міста. Також зазначено, що оскільки інформаційний обмін з державним земельним кадастром не здійснювався у зв`язку з різницею системи координат, надати облік вільних земельних ділянок не є можливим.

Пунктом 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що міським радам надані виключні повноваження щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Відповідно до ст. 33 Закону України Про місцеве самоврядування до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

З аналізу приписів ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності і ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» вбачається, що вказані органи (в т.ч. виконавчий комітет ради) згідно з його компетенцією зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Виконавчий комітет також залишається розпорядником цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у його фактичному володінні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2020 у справі №127/13810/17, від 06.02.2020 у справі №369/8351/16-а, від 27.11.2019 у справі №127/28475/15-а, від 05.11.2019 у справі №359/7966/16-а, яка, в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України, має враховуватись судом під час прийняття рішення.

Правова позиція з цього питання була висловлена також в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що виконавчий комітет є розпорядником запитуваної позивачем інформації, а тому були відсутні правові підстави, передбачені ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», для відмови у задоволенні запиту про надання такої інформації.

Вирішуючи спір, виходячи із заявлених позовних вимог, суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та законних інтересів фізичної чи юридичної особи.

У даному випадку листом від 02.04.2020 № ІЗ-0190-П «Про результати розгляду запиту на отримання публічної інформації» першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади надано відповідь на запит позивача щодо неможливості надання запитуваної інформації.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На думку суду, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій відповідачів щодо ненадання позивачу згідно із запитом від 25.03.2020 запитуваної інформації про наявність на території м. Запоріжжя вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання виконавчого комітету Запорізької міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради надати позивачу повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом на отримання публічної інформації від 25.03.2020, суд зазначає про таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, але можливість обрати з двох або більш альтернатив, кожна з яких є законною. У разі, коли законом передбачено єдиний можливий варіант поведінки адміністративного органу, але він діє в іншій спосіб, аніж той, що передбачено законом, мова про дискрецію не йде, в такому випадку порушено принцип законності як складової принципу верховенства права. Слід зауважити, що межі судового контролю за рішеннями та діями адміністративного органу дозволяють оцінити їх за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України, у тому числі в розрізі висвітленої проблематики.

Так, за відсутністю прямо визначених у Законі підстав для відмови щодо надання публічної інформації вимоги заяви позивача належало виконати. Жодного іншого законного способу поведінки законодавством не передбачено.

Практика Європейського суду з прав людини підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

Аналогічна правова позиція щодо меж дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень при надання відповіді на запит про надання публічної інформації викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №826/23192/15.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що належить задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат судом не вирішується. Витрати на витребування позивачем доказів по справі у розмірі 17 гривень документальне не підтверджені, а тому стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 78, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206; ), Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (69001, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії виконавчого комітету Запорізької міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 повної інформації на запит від 25.03.2020.

Зобов`язати виконавчий комітет Запорізької міської ради та Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом на отримання публічної інформації від 25.03.2020 про наявність на території м. Запоріжжя вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 30.06.2020.

Суддя М.С. Лазаренко