Справа № 120/1695/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 червня 2020 р. Справа № 120/1695/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач), у якому просила:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у м. Вінниці Вінницької області подання щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року у розмірі 6710,00 грн.;

стягнути судові витрати з відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 11.10.2019 року вона придбала квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Павліченко Г.В., номер запису про право власності 33635654 від 11.10.2019 року. Оціночна вартість квартири згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2019 року складає 671 000 грн.

Під час нотаріального посвідчення правочину позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 6710 грн. згідно квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року.

25.03.2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення сплаченої суми на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості на підставі п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач листом № 0200-0502-8/13505 від 30.03.2020 року повідомив про те, що відсутній правовий механізм перевірки органами Пенсійного фонду України інформації про факт придбання особою нерухомості вперше, правові підстави для надання повідомлення до органів Державної казначейської служби України про повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування під час придбання нерухомого майна.

Вважаючи таку відмову відповідача необгрунтованою, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 21.04.2020 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено 5-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

23.04.2020 року позивач вимоги ухвали суду від 21.04.2020 року про залишення позовної заяви без руху виконала, а саме подала обгрунтоване клопотання про залучення третьої особи у справі.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України, а також, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області та запропоновано третій особі подати до суду пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

08.05.2020 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що відповідно до пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Відповідно до пункту 15-2 Порядку, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Пунктом 15-3 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в обов`язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна.

Також, вказує, що станом на час придбання позивачем нерухомості в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те чи вперше особа придбала нерухомість.

Таким чином, нормативні акти, які б визначали обов`язок органів Пенсійного фонду України повернути сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особами, які вперше придбали житло та порядок його здійснення відсутні.

Згідно з п. 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 (далі - Порядок), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Отже, на думку відповідача, вказаний Порядок не передбачає обов`язку Головного управління на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, даний обов`язок покладено на органи Казначейства, які здійснюють повернення безпосередньо за відповідною заявою платника.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

11.10.2019 року між ОСОБА_1 (Покупцем) та ОСОБА_2 (Продавцем) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1521.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору оціночна вартість квартири складає 671 000 грн. (шістсот сімдесят одна тисяча гривень 00 коп.)

Згідно з п. 6.2. вказаного договору збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 6710 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень 00 коп.), внесення якого передбачене чинним законодавством, сплачується Покупцем.

При цьому, 11.10.2019 року позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 6710 грн., сплата якого підтверджується копією квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року.

25.03.2020 року позивач направила поштою відповідачу заяву, в якій просила повернути їй сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 6710 грн., який було сплачено згідно квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року. Мотивуючи тим, що нею було придбано нерухоме майно у власність вперше, а відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" вона звільнена від сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості.

До заяви позивач додала: копію паспорту; копію ідентифікаційного коду; копію довідки про реєстрацію місця проживання особи; копію договору купівлі-продажу від 11.10.2019 року; копію квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року; копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 184479656 від 11.10.2019 року; копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205185794 від 24.03.2020 року.

Листом № 0200-0502-8/13505 від 30.03.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача, що надані нею документи не містять правових підстав для звільнення від сплати судового збору при придбанні житла. Вказано, що відсутній правовий механізм перевірки органами Пенсійного фонду України інформації про факт придбання особою нерухомості вперше, правові підстави для надання повідомлення до органів Державної казначейської служби України про повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування під час придбання нерухомого майна. Крім того вказано, що у разі незгоди позивач має право звернутись до суду.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР від 26.06.1997 року (далі по тексту - Закон України № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998 року (далі по тексту - Порядок №1740).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку №1740 передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбаває таку нерухомість. Водночас, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Аналізуючи наведені норми, суд константує, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може бути додатковим тягарем особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 11.10.2019 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є лише відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру загальною площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. та зареєстрованого за № 1521.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 24.03.2020 року, позивач є власником об`єкту нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу квартири від 11.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В., зареєстрований у реєстрі № 1521, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49126839 від 11.10.2019 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано лише право власності на квартиру, при придбанні якої сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 6710 грн. згідно квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про придбавання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого житла та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано та судом не встановлено.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно вперше придбала житло згідно договору купівлі-продажу від 11.12.2019 року та при укладенні цього договору безпідставно сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, зі змінами і доповненнями (далі - Порядок № 787).

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну № 787 від 03.09.2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно, для стягнення помилково сплачених позивачем коштів, відповідач має звернутися з відповідним поданням до відповідного органу Державної казначейської служби України.

Згідно з пунктом 7.2 Порядку № 787 ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року по справі № 819/1730/17, від 20.03.2018 року по справі № 819/1249/17 та від 28.11.2018 року по справі №813/1126/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості придбаного нерухомого майна позивачем, сплачено помилково, за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, у зв`язку з чим кошти в сумі 6710 грн., сплачені при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність і обґрунтованість позовних вимог позивача, та, як наслідок, про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у м. Вінниці Вінницької області подання щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року у розмірі 6710,00 грн

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у м. Вінниці Вінницької області подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 6710 грн. (шість тисяч сімсот гривень) відповідно до квитанції № 0.7.1 від 11.10.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн.80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 30.06.2020 року.

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна