Справа № 400/3788/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р. № 400/3788/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Tовариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Пром», вул. Кагатна, 1-К, м. Миколаїв, 54007

до відповідачів:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; Державної податкової служби України, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053

про:скасування рішення від 17.10.2019 № 1308859/41938393 та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 30.09.2019 № 19 за датою її подання,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Престиж Пром (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову а такій реєстрації від 17.10.2019 № 1308859/41938393;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну від 30.09.2019 № 19 за датою її подання;

стягнути з відповідачів судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу;

зобов`язати Державну податкову службу України подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

Відповідачами у позові позивач вказав Головне управління ДПС у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач 1) та Державну податкову службу України (далі ДПС або відповідач 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, зазначив, що рішення ДПС про відмову у реєстрації податкової накладної не є обґрунтованим, оскільки надані «… надані ТОВ „Престиж Пром документи на адресу відповідача, цілком відповідають вимогам викладеним у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних …незрозуміло з яких підстав позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних …». За твердженнями позивача, в оскаржуваному рішенні не вказано, які порушення допустив позивач, або які документи позивачем не надано.

У спільному відзиві відповідачі зазначили, що позивач надав недостовірні відомості щодо здійснення господарської операції та, як наслідок, не обґрунтував факт порушення його законних прав та інтересів з боку відповідачів. Також у відзиві відповідачі вказали, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу (11 000 грн.) є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи. За текстом позовної заяви містяться посилання на норми права, що втратили чинність. У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває понад 70 аналогічних справ, суть спору є ідентичною, а позовні вимоги відрізняються лише реквізитами спірних рішень.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Як установив суд, 30.09.2019 позивач виписав на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СИЛМАР» податкову накладну № 19 на суму 1000 грн., в тому числі ПДВ 166,66 грн.

До Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) позивач направив податкову накладну 02.10.2019.

У той саме день (02.10.2019) Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС, за результатами обробки податкової накладної, було сформовано квитанцію про зупинення реєстрації.

У позові позивач вказав, що «ТОВ «Престиж Пром» надав Головному управлінню ДФС у Миколаївській області всі наявні у нього господарські документи щодо оренди приміщень».

До позовної заяви позивач додав:

адресовані Управлінню «Пояснення» від 09.10.2019 № 19-09, в яких вказано, зокрема, таке: «… господарські операції … носять реальний характер. Реальність здійснення даних правочинів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено та зареєстровано в установленому законом порядку, а також наявними у платника матеріально-технічними засобами. Отже, було надано всі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по вищезазначеній податковій накладній …». Серед додатків до пояснення зазначені такі документи, як податкова накладна від 30.09.2019 № 19, квитанція до податкової накладної, копія договору суборенди від 01.04.2019 № 01-19, копія акту надання послуг від 30.09.2019 № 139, копія витягу з ЄДР ТОВ «СИЛМАР», копія договору оренди від 12.03.2019 № 12/03-19, копія акту надання послуг від 30.09.2019 № 1044, копія податкової накладної від 30.09.2019 № 1230, копія акту приймання-передання майна від 26.02.2019, копія витягу з єдиного реєстру прав на нерухоме майно, копія витягу з ЄДР ТОВ «Престиж Пром»;

подане до контролюючого органу «Головне управління ДПС у Миколаївській області, Миколаївське управління, Державна податкова інспекція у м. Миколаєві (Інгульський район)» «Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено» від 15.10.2019 № 19 (надалі Повідомлення). У тексті Повідомлення зазначено кількість додатків 12.

17.10.2019 Комісія Управління, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (надалі Комісія Управління), прийняла рішення № 1308859/41938393 про відмову у реєстрації податкової накладної (надалі Рішення).

До позовної заяви позивач додав копії документів: договорів, актів, рахунків-фактур, податкових накладних, витягу. Виходячи з тексту позову, саме ці документи були додані позивачем до «Пояснень», проте доказів на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

У рішенні від 17.10.2019 № 1308859/41938393 зазначено, що підставою відмови у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є ненадання платником податків копій документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Приймаючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходив з такого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на:

1. Нечинну з 01.01.2018 редакцію пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

2. Нечинний з 25.05.2018 наказ Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (цей наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 06.04.2018 № 409).

3. Нечинну з 22.03.2018 постанову Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (ця постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних»).

Як вказано у чинній у 2019 році редакції пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Норми про те, що Кабінет Міністрів України визначає порядок та умови відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу не містить.

Згідно з пунктом 20.2 статті 20 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідний порядок Міністерство фінансів України (яке, згідно з пунктом 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375 Положення, є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику) не визначило.

Пункт 12 Порядку № 1246 встановлює що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з викладеним вище, прийняттю Рішення передувало зупинення реєстрації поданої позивачем податкової накладної.

Порядок № 117 визначає дві підстави для зупинення реєстрації:

у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку (пункт 6);

у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку (пункт 7).

Виходячи з тексту Квитанції, зупинення реєстрації відбулось на підставі пункту 6 Порядку № 117.

Критерії ризиковості платника податку не встановлені ані нормами Податкового кодексу України, ані Порядком № 1246, ані Порядком № 117.

Як зазначено у пункті 21 Порядку № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній /розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пункт 16 Порядку № 117 встановлює, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що пояснення позивача від 09.10.2019 № 19-09 та повідомлення від 15.10.2019 № 19 про надання пояснень та копій документів щодо податкових/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, не містять відомостей про надання відповідачу 1 розрахункових документів та банківських виписок з особових рахунків.

Як суд установив вище, такі документи не зазначені в додатку до пояснення від 09.10.2019 № 19-09.

Позивач не подав суду доказів надання відповідачу 1 розрахункових документів та банківських виписок з особових рахунків.

Так само позивач не пояснив підстав ненадання відповідачу 1 зазначених документів та не надав суду розрахункових документів та банківських виписок з особових рахунків.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову в позовних вимогах.

У зв`язку з відмовою у позові, понесені позивачем судові витрати не належить стягувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Додатково суд зазначає, що за подання позовної заяви до адміністративного суду позивач сплатив 3842,00 грн. судового збору як за дві вимоги немайнового характеру (1921 грн. за платіжним дорученням від 30.10.2019 № 208 та 1921 грн. за платіжним дорученням від 26.11.2019 № 287).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, системний аналіз частини першої статті 6 Закону № 3674-VI, частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 640/21330/18.

Отже, позивач сплатив судовий збір у сумі на 1921 грн. більшій, ніж передбачено законом.

Суд роз`яснює позивачу, що, згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №3674-VI, надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута ухвалою суду за клопотанням позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Tовариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Пром» (вул. Кагатна, 1-К, м. Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код за ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) , Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код за ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна