Справа № 711/2329/20
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2329/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання Зайцевої О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Черкаської області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 роти 1 батальйону лейтенанта поліції Головчак Артура Івановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Черкаської області Департаменту патрульної поліції (м. Черкаси, вул. Л.Українки, 21), Інспектора 1 роти 1 батальйону лейтенанта поліції Головчак Артура Івановича (м. Черкаси, вул. Л.Українки, 21) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи його тим, що 24.03.2020 року о 25.50 год. вона керувала автомобілем Volkswagen Transporter НОМЕР_1 по вул. Героїв Дніпра та її було зупинено лейтенантом поліції Головчаком А.І. Інспектор повідомив, що її зупинено по орієнтуванню та що вона має пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування. Свою відмову вона обґрунтувала тим, що вказані документи є на електронному носії і їх наявність можна встановити в режимі «он-лайн» за допомогою, наявного в екіпажу патрульної машини сканера та планшета. Не зважаючи на її доводи, інспектор негайно, на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу, виніс постанову серія ЕАК №2291403 від 24.03.2020 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП в розмірі 425,00 грн. та вручив їй.

На підтвердження факту, що вона керувала автомобілем на належних правових підставах, є той факт, що інспектором зазначено номер її водійського посвідчення в оскаржуваній постанові. В постанові нею було відмічено, що вона з нею не погоджується.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та складена з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема ОСОБА_1 в позові зазначає, що виходячи з положень статей 258, 283, 276 КУпАП, справа про порушення ПДР може розглядатися тільки в приміщенні відповідного управління патрульної поліції. Інспектор не мав права притягати її до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, оскільки такі дії порушують її конституційні права, звинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях працівника патрульної поліції.

За таких обставин, позивач вважає, що постанову слід визнати такою, що винесена без достатніх доказів, незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати дії інспектора Головчак А.І. незаконними, постанову від 24.03.2020 року серія ЕАк №2291403 про адміністративне правопорушення скасувати, а справу закрити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

В письмовому відзиві на позов від 09.04.2020 року представник УПП в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Лисенко Р. заперечував проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 . При цьому вказував, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, та при її винесенні інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, чим повністю виконано вимоги ст. 19 Конституції України. Обставини зазначені в позові не відповідають дійсності. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Зокрема зазначав, що 24.03.2020 з 20:00 год. інспектор ОСОБА_2 (Відповідач 2) ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» шляхом здійснення патрулювання вулиць м. Черкаси на службовому автомобілі в складі патрульного екіпажу.

Близько 20:35 год. від особи, яка побажала не повідомляти свої анкетні дані, екіпажем було отримано інформацію, що на пірсі по вул. Героїв Дніпра компанія осіб вживає алкогольні напої та збирається їхати на автомобілі «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 .

Працюючи за отриманим орієнтуванням близько 20:40 год. вказаний транспортний засіб було виявлено в той час, коли він здійснював рух по вул. Героїв Дніпра в напрямку вул. Козацька.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний транспортний засіб «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений.

Відповідач 2, згідно із ч. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до Позивача, яка була за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про підстави зупинки та, згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР) оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на що Позивач пред`явила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та, при цьому, повідомила, що посвідчення водія при собі не має.

Надалі, Відповідач 2 проінформував Позивача, що за відсутність у водія документів, визначених у п.2.1 ПДР або відмову їх пред`явити на вимогу працівника поліції передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Позивач з правопорушенням не погоджувалась, мотивуючи це тим, що інформація щодо наявності у неї посвідчення водія була Відповідачем 2 встановлена по наявним обліками за допомогою службового планшету, а тому обов`язку мати посвідчення водія при собі у неї не було.

У подальшому Відповідач 2, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, в ході проведення якого роз`яснив Позивачеві її права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Розглянувши справу, Відповідач 2, у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАК № 2291403 відносно Позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Надалі Відповідач 2, згідно ст. 285 КУпАП ознайомив Позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію.

Також, Позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

Крім того, представник відповідача УПП в Черкаській області Департаменту патрульної поліції зазначав, що положеннями ЗУ «Про Національну поліцію», зокрема ст. 3, закріплено обов`язок поліцейського інформувати особу про причини проведення відносно неї певних превентивних заходів, проте не закріплено обов`язку пред`являти докази наявності таких причин.

Таким чином, Відповідач 2, отримавши інформацію, яка свідчила про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у відповідності до покладених на поліцію завдань, зобов`язаний здійснити перевірку вказаною інформації.

Відповідно до відеозаписів з нагрудного відео реєстратора Відповідачем 2 на виконання вимог ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», було проінформовано Позивача про причину зупинки.

В той же час Позивачем не наведено правової норми, яка б зобов`язувала Відповідача 2 пред`являти докази наявності підстав для проведення таких превентивних заходів як перевірка документів та зупинення транспортного засобу, а тому доводи Позивача в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до 2.1. Правил дорожнього руху зобов`язана була пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або їх цифрові копії (е-посвідчення та е-свідоцтво) за допомогою мобільного додатку «Дія» у своєму смартфоні, а наявність інформації щодо посвідчення водія Позивача в базі Інформаційного порталу Національної поліції України не позбавляла її від виконання таких обов`язків.

Також на відеозаписах з нагрудних відеореєстраторів зафіксовано як Позивач вказувала на те, що електронних копій вказаних документів вона не має та реєстрацію у програмі «Дія» не проводила, що спростовує її доводи в цій частині.

Крім того представник відповідача посилався на постанову Верховного Суду від 25.09.2019 по справі 127/19283/17, в якій зазначено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Представник відповідача зазначав, що оскаржувана постанова була винесена Відповідачем 2 на місці вчинення правопорушення у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, а Позивач, апелюючи до Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 (справа № 1-11/215) не врахував змін, які були внесені до ст 258 КУпАП на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015, відповідно до якого було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу. До того ж Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11 2016 по справі № 750/8192/16-а, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 по справі № К/800/36352/16 та Постановою Верховного Суду України від 3101.2018 по справі № 489/1525/16-а визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення без складання протоколу є правомірним.

А тому, як вказує представник відповідача, Позивач не врахувавши даних норм законодавства, невірно здійснивши тлумачення норм права, хибно дійшла до висновку про те, що справа про інкриміноване їй адміністративне правопорушення повинна була розглядатися відповідно вимог ст. 254 КУпАП та ст. 276 КУпАП за місцем вчинення правопорушення (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення), а також що Відповідач 2 мав скласти протокол.

Не відповідає дійсності в твердження Позивача про те, що інспектором не було вивчено докази, не враховано пояснення та показання свідків, документи та позицію адвоката, що спростовуються відеозаписами. Оскільки на відеозаписах зафіксовано, як Позивач надає усні пояснення щодо відсутності у неї при собі посвідчення водія, а також висловлює свої припущення, що вона має право керувати транспортним засобом без посвідчення водія, адже відомості про вказаний документ встановлені Відповідачем 2 за допомогою службового планшету. Вказані пояснення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, були прийняті та оцінені Відповідачем 2 як належні та допустимі докази. Окрім того, в ході розгляду справи Позивача було ознайомлено з її правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, після чого від неї жодних клопотань не надходило. Також твердження Позивача, що Відповідач 2 під час розгляду справи мав враховувати «позицію адвоката» не обґрунтовується посиланням на відповідні правові норми.

Також зазначено, що Відповідач 2 діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування

А тому, на підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши DVD -диск з фото та відеозаписом ,приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк №2291403 від 24.03.2020 ОСОБА_1 24.03.2020 о 20.45 год. в м. Черкаси по вулиці Героїв Дніпра, керувала транспортним засобом та була зупинена згідно Закону України «Про національну поліцію України» по орієнтуванню та не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила п. 2.1 ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП зазначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням з додержання законів.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Постановою Кабінету Міністрів України №956 від 23.10.2019 року затверджено Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким передбачено наступне.

Під термінами «електронне посвідчення водія» (далі - е-посвідчення) та «електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу» (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС (п. 2 Порядку).

Особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія» та пройти електронну ідентифікацію (п. 3 Порядку).

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка «Дія», на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС. Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення (п. 4 Порядку).

Порядок інформаційної взаємодії єдиної інформаційної системи МВС та Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, а також структура та формат інформаційних файлів, що передаються та приймаються, установлюються МВС та Мінцифри (п. 5 Порядку).

Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу (п. 6 Порядку).

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС (п. 7 Порядку).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суду відповідачем надано диск із відеозаписом обставин подій 14.04.2020 року здійсненого працівниками поліції, з якого вбачається, що після зупинки автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , працівник поліції представився, повідомив водія про причини та підстави зупинки транспортного засобу та попросив її пред`явити для перевірки необхідні документи. Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 процесуальні права та суть порушення: а саме, що вона не надала інспектору для перевірки посвідчення водія відповідної категорії або е-посвідчення на мобільному додатку. Інспектором неодноразову було роз`яснено ОСОБА_1 , що вона повинна мати при собі посвідчення водії або ж скачати додаток «Дія» на свій мобільний телефон та отримати е-посвідчення водія, яке вони зможуть потім перевірити на своєму робочому планшеті. Позивачу було роз`яснено, що за вказане порушення передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке розглядається на місці вчинення правопорушення інспектором.

При цьому ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пред`явити необхідні документи, надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомила, що посвідчення водія при собі не має, оскільки забула його вдома. Крім того ОСОБА_1 вказувала, що поліцейські можуть перевірити наявність в неї посвідчення водія в електронній базі даних, та вважала, що оскільки інспектором було встановлено наявність в неї посвідчення водія, то, на її думку, вона не повинна надавати вказані документи для перевірки. ОСОБА_1 вказувала, що з введенням в дію е-посвідчення можна керувати транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія. ОСОБА_1 пояснювала також, що вона не встановлювала на свій мобільний телефон додаток «Дія» та не отримувала е-посвідчення водія. Інших пояснень та клопотань ОСОБА_1 надано не було.

Після цього поліцейським ОСОБА_2 було повідомлено, що ОСОБА_1 буде притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного порушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, повідомив розмір накладеного штрафу та роз`яснив порядок оскарження винесеної ним постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином доводи ОСОБА_1 , про те, що постанова від 24.03.2020 року серії ЕАк №2291403 складена інспектором патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної полії Головчак А.І. є необґрунтованою та незаконною спростовані під час судового розгляду.

Щодо посилань позивача на те, що поліцейський не дотримався процедури передбаченої КУпАП необхідно зазначити наступне.

Згідно відеозапису наданого суду відповідачем, інспектор Головчак А.І. роз`яснив Клінт В.Д. права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і надав можливість дати свої пояснення. При розгляді справи за ч.1 ст. 126 КУпАП клопотань та письмових пояснень від ОСОБА_1 до поліцейського Головчак А.І. про відкладення розгляду справи чи необхідність звернутися за правовою допомогою не надходило.

Таким чином під час винесення постанови серії ЕАк №2291403 від 24.03.2020 відповідачем були дотримані вимоги КУпАП, зокрема ст. 33, 258, 268.

За таких обставин судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись п.12.4 ПДР України, ч. 2 ст. 36, ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 77, 90, 243-246, 271, 286, 287, «Прикінцевих положень» КАС України, суд -,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Черкаської області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 роти 1 батальйону лейтенанта поліції Головчак Артура Івановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 25.06.2020 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб