Справа № 380/4611/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4611/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Н.С. від 07 лютого 2020 року ВП № 60997710 (з врахуванням виправлення описки) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 9446,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни про стягнення виконавчого збору від 07 лютого 2020 року (з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 01 червня 2020 року) є протиправною та такою, що її належить скасувати з таких підстав. Зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року ухвалено усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із займаної квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року відстрочено виконання Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року до 31 травня 2020 року. В той же час, 05 лютого 2019 року Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 463/674/18 від 08 січня 2020 року, на підставі якого 24 січня 2020 року постановою старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталією Святославівною відкрито виконавче провадження ВП № 60997710. В подальшому, 07 лютого 2020 року цим же виконавцем прийнято постанову (з врахуванням постанови про виправлення описки від 01 червня 2020 року) про стягнення з позивача 9446,00 грн. виконавчого збору.

Позивач стверджує, що після закінчення терміну відстрочення виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова згідно ухвали від 11 лютого 2020 року, а саме 02 червня 2020 року добровільно звільнила спірну квартиру, у зв`язку з чим державним виконавцем складено відповідний акт та постановою від 05 червня 2020 року закінчено виконавче провадження ВП № 60667710. Позивач зауважує, що за весь період дії виконавчого провадження ВП № 60667710 державний виконавець не вчиняв жодних примусових дій щодо виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2019 року, а тому на її думку, виконавчий збір нарахований без реального виконання рішення суду.

Позивач вважає, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Тобто, за своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення. На думку позивача, оскільки державним виконавцем не було вчинено жодних примусових дій щодо виконання рішення суду, а також, враховуючи добровільне виконання нею в десятиденний строк рішення суду, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 19 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу до 26 червня 2020 року подати суду копію акту від 02 червня 2020 року та заяви стягувача від 03 червня 2020 року, на підставі яких закрито виконавче провадження.

24 червня 2020 року від відповідача через електронну адресу суду надійшли копія акта державного виконавця від 02 червня 2020 року та заяви стягувача від 03 червня 2020 року.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

24 січня 2020 року старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталією Святославівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60997710 з примусового виконання виконавчого листа № 463/674/18, виданого 08 січня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із займаної ними квартири АДРЕСА_1 . Постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 8346 гривень та витрат на проведення виконавчих дій. Зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

07 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталією Святославівною винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни від 13 березня 2020 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 463/674/18, виданого 08 січня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова до закінчення касаційного провадження.

Постановою старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни від 01 червня 2020 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 463/674/18, виданого 08 січня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова.

01 червня 2020 року старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталією Святославівною винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою постановлено внести виправлення до документу «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 01.06.2020: змінити суму з 8346 грн. на 9446 грн.

05 червня 2020 року старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталією Святославівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60997710. Вказаною постановою встановлено, що «на підставі акту державного виконавця від 02.06.2020 року, заяви стягувача від 03.06.2020 року рішення суду виконано, витрати на проведення виконавчих дій стягнуто, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору виведена в окреме виконавче провадження ВП № 62279338». У зв`язку з викладеним, на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 463/674/18, виданого 08 січня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова закінчити. Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Вважаючи постанову старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни про стягнення виконавчого збору від 07 лютого 2020 року (з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 01 червня 2020 року) протиправною та такою, що її належить скасувати позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 07 лютого 2020 року (з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 01 червня 2020 року) протиправною, оскільки, на його думку, державним виконавцем нарахований виконавчий збір без реального виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом першим частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої цієї ж статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини шостої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Отже, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Тому підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про виконання рішення немайнового характеру є здійснення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення, а виконавчий збір в такому разі стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Разом з тим, пунктом п`ятим частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Як слідує з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 60997710 від 24 січня 2020 року, винесена на підставі виконавчого листа № 463/674/18 від 08 січня 2020 року, у якому зазначена резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання, а саме: усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із займаної ними квартири АДРЕСА_1 .

Отже, заходом примусового виконання рішення в межах спірних правовідносин є виселення боржника (позивача).

Виконання рішення про виселення боржника врегульовано статтею 66 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої-четвертої статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

З аналізу норм цієї статті слідує, що у разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно у строк, передбачений частиною другою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (десятиденний строк) державний виконавець здійснює таке виселення примусово. Тобто, зазначена норма статті Закону України «Про виконавче провадження» оперує двома самостійними в контексті врегульованих нею правовідносин термінами: виселення та примусове виселення. При цьому, примусове виселення здійснює саме державний виконавець у випадку невиконання боржником рішення про його виселення самостійно. Крім того, здійснювати примусове виселення державний виконавець не може раніше наступного робочого дня після закінчення десятиденного строку, який передбачений частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в межах цього строку обов`язок виселення покладений на боржника.

Отже, з наведеного можна зробити висновок, що примусове виселення є іншим заходом примусового характеру, який передбачений Законом, в контексті норми статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює заходи примусового виконання рішень.

З матеріалів справи суд встановив, що постановою старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни від 01 червня 2020 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 463/674/18, виданого 08 січня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова.

Водночас, зі змісту наданого відповідачем акту державного виконавця, складеного державним виконавцем державної виконавчої служби Личаківського відділу м. Львів ГТУЮ у Львівській області Стасюк Н.С. від 02 червня 2020 року слідує, що перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 усунені шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із займаної ними квартири. Ключі від квартири АДРЕСА_1 передані ОСОБА_2 . Майна належного ОСОБА_1 та ОСОБА_3 немає.

Також в матеріалах справи наявна заява стягувача ОСОБА_2 від 03 червня 2020 року, написана на ім`я начальника Личаківського ВДВС м. Львова, в якій просить винести постанову про закриття виконавчого провадження № 60997710 у зв`язку з наявним виконанням.

Беручи до уваги наведені обставини, суд констатує, що рішення про виселення боржника відповідно до виконавчого листа № 463/674/18, виданого 08 січня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова виконано позивачем в межах десятиденного строку, передбаченого частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», тобто самостійно, а тому обґрунтованими є доводи позивача про те, що у межах даних правовідносин, які виникли між сторонами, державний виконавець не вживав заходів примусового виконання рішення.

Оскільки для стягнення виконавчого збору, як вже було зазначено вище, необхідною є наявність одночасно двох обов`язкових умов, а саме: фактичного виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, відсутність однієї з умов виключає можливість стягнення державним виконавцем виконавчого збору.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірна постанова старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни про стягнення виконавчого збору від 07 лютого 2020 року ВП № 60997710 (з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі ВП № 60997710 від 01 червня 2020 року) є протиправною, а тому її належить скасувати.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірна постанова відповідача від 07 лютого 2020 року про стягнення виконавчого збору ВП № 60997710 (з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі ВП № 60997710 від 01 червня 2020 року) не відповідає вимогам пункту першого частини другої статті 2 КАС України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до дубліката квитанції № 0.0..1 від 15 червня 2020 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 287, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пр. Чорновола, 39, м. Львів, 79000) про визнання протиправною та скасування постанови - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталії Святославівни про стягнення виконавчого збору від 07 лютого 2020 року ВП № 60997710 (з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі ВП № 60997710 від 01 червня 2020 року).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пр. Чорновола, 39, м. Львів, 79000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору згідно дубліката квитанції № 0.0..1 від 15 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30 червня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.