Справа № 362/6945/19
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/6945/19
Провадження 2-а/362/35/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2020 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в м. Василькові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чуйко О.М., третя особа - Головне управління національної поліції в Чернігівській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чуйко О.М. при винесенні постанови серії ЕАК № 1749330 від 15.11.2019 року та скасувати вказану постанову.

Свої вимоги мотивував тим, що 15 листопада 2019 року близько 10 годин 53 хвилини керуючи автомобілем «Renault Magnum» рухався в сторону міста Києва, та був зупинений інспектором УПП в Чернігівській області капралом поліції Чуйко О.М. Поліцейський пояснив причину зупинки у перевищенні позивачем швидкісного режиму зафіксованому на приладі LTI 20/20 TruCam швидкість 75 км/год. Та попросив надати йому документи після чого почав складати протокол про адміністративне правопорушення і постанову по справі про адміністративне правопорушення. Постановою ЕАК №1749330 від 15.11.2019 року про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У поясненнях до протоколу він вказав свою незгоду з притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки з огляду на інтенсивність пересування машин на автомагістралі, водії рухаються у потоці транспортних засобів, які прямують в одному напрямку безпосередньо один за одним, тому можна припустити, що приладу TruCAM не вдасться зафіксувати швидкість саме того автомобіля, за кермом якого був він. Крім того у постанові відсутні докази, що відображена на приладі 75 км/год швидкість належить саме його автомобілю. Також вимірювач швидкості прилад TruCAM вилучений з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.11-12).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 74).

04 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказує що діяв у відповідності до норм чинного законодавства, та на підтвердження своїх заперечень надав до суду відеозапис на диску DVD. Крім того, зазначив, що Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №ІІА-МІ/1-2903-2012. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, якій було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, а чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури для приладів, які вже завезені на територію України та введені в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16649, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 вересня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000535 є придатним до застосування (а.с.22-41).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 та ч. 4 ст. 229 КАС України розгляд справи відбувався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши позицію позивача, дослідивши відзив на позовну заяву, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №1749330 від 15.11.2019 року застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., оскільки 15.11.2019 року о 10 год. 42 хв. на 113 км автомобільної дороги М01 в с. Красилівка, Козелецького району, Чернігівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 зі швидкістю 75 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год та порушив вимоги п. 12.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с.8).

Відповідно до Сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки Серія А№006694 виданий 29 серпня 2012 року лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000535, зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с.33).

Як вбачається із свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16649, яке чинне до 30 вересня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000535 є придатним до застосування, що також підтверджується і експертним висновком (а.с.34, 35).

Як вбачається із дослідженого судом відеозапису, наданого відповідачем до відзиву зробленого за допомогою портативного відеореєстратора, 15.11.2019 року о 10 год. 42 хв. на 113 км автомобільної дороги М01 в с. Красилівка, Козелецького району, Чернігівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 зі швидкістю 75 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год та порушив вимоги п. 12.4 ПДР. Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000535). Також із відеозапису вбачається, що поліцейським було роз`яснено права позивачу, якій сам використовував свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, надавав пояснення, знайомився з матеріалами справи, отримував консультацію за допомогою свого мобільного телефону. (а.с.41).

Ст. 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 12.4. ПДР України встановлено, що у населених пунктах транспортні засоби можуть рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год.

П. 2 ч. 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.121 КУпАП, мають право працівники органів підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

При накладенні адміністративно стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст.33, ст.34, ст.35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Керуючись положеннями ст. 276 КУпАП відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018 року, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд критично ставиться, до посилань позивача на можливу помилку фіксації швидкості руху його автомобіля за допомогою приладу LTI 20/20 TruCam, оскільки лазерний вимірювач швидкості ТruСаm LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСаm» було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12 та відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16649, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 вересня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000535 є придатним до застосування.

Суд приходить висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається вчинення ним адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких, останній, просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення від адміністративної відповідальності, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, у зв`язку з чим вимоги позову ОСОБА_1 не підлягають до задоволення

Керуючись частиною 1 статті 121, статтями 251, 276, 280, 283, 284, 293 КУпАП, статтями 2, 6, 19, 77, 78, 99, 159, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чуйко О.М., третя особа - Головне управління національної поліції в Чернігівській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко