Справа № 466/3283/20
Суддя: Єзерський Р. Б.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3283/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю представника позивача Соколова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Федини Юрія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

07.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Федини Юрія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2491974 від 06.05.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 травня 2020 року о 01 год. 41 хв. інспектором 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області лейтенантом поліції Фединою Юрієм Петровичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2491974 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не пред`явив поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1ґ ПДР України (обов`язок водія транспортного засобу мати при собі чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню виходячи з того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки як видно з оскаржуваної постанови, зупинка його автомобіля відбулася 06 травня 2020 року по вул. Хмельницького, 60 у м. Львові, проте, в дійсності за цією адресою знаходився службовий автомобіль поліції, який розпочав переслідувати його, як тільки він проїхав поруч. Припаркувавшись біля свого дому по вул. Стрімкій, 6 у м. Львові, що за декілька сотень метрів від стоянки поліцейських, він зустрів поліцейського, який запропонував йому надати для огляду документи, які він і надав. Оглянувши документи, поліцейський зауважив, що його поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не в оригіналі, а в копії і що його у нього не має. На що він відповів, що у зв`язку з карантинними заходами офіс страхової компанії прийому громадян не проводить, поліс стороні договору надіслано в електронному вигляді, оригінал можна отримати по завершенню карантину (або поштою). Оригінал полісу не отримано відразу при підписанні договору 23 березня 2020 року, оскільки такий видається при надходженні коштів на рахунок страхової компанії. Оплату було здійснено 01.04.2020, оскільки попередня діяла по 01.04.2020, але страхова компанія вже працювала в режимі карантину і прийом не проводила.

На підставі дійсності договору він надав інспектору сканкопію полісу №АР/4138698 від 23.03.2020 та оригінал квитанції про оплату за договір. Вказує, що його поліс чинний та діє з 02.04.2020 по 01.04.2021.

Вказує, що поліцейський може перевірити поліс автоцивілки та скласти протокол про його відсутність за таких умов: при складанні протоколу щодо порушень ПДР; при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки керуючи автомобілем, він не порушував ПДР України, відносно нього не складався протокол і він не був учасником ДТП, вимога поліцейського надати для огляду поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності була безпідставною та незаконною.

На підставі вищевикладеного, вважає постанову серії ЕАК №2491974 від 06.05.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправною, та просить суд її скасувати.

У судовому засіданні представник позивача Соколов О.В. позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити даний позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням, з відміткою про вручення, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. 10.06.2020 відповідач надіслав на адресу суду клопотання про залишення даної позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем не сплачено судового збору, на що суд у задоволенні даного клопотання відмовив, оскільки позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп., згідно квитанції №17 від 15.05.2020, наявної в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд, вважає за можливе провести розгляд справу за відсутності відповідача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАК №2491974 від 06.05.2020 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно постанови 06.05.2020 о 01:30 год. у м. Львові по вул. Хмельницького, 60 гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, крім того не представили суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надали документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

У відповідності до ст. 251 КУпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо осіб, на яких законодавством покладено обов`язок мати такий поліс.

Разом з тим, правовою підставою для виникнення у водія обов`язку пред`явити інспектору поліції страховий поліс є наявність законної причини зупинення уповноваженою особою його транспортного засобу, якою зокрема є порушення ПДР.

Водночас, належних доказів, які б свідчили про те, що 06 травня 2020 року о 01 год. 30 хв. виникли підстави для зупинення автомобіля під керуванням позивача суду відповідач не надав.

Отже, у даному випадку були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, а тому в нього не виникало обов`язку пред`явити інспектору страховий поліс, який був ним оформлений та дійсний станом на момент виникнення спірних правовідносин, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач не надав в судове засідання при розгляді справи по суті беззаперечні докази того, що позивач, керуючи транспортним засобом допустив вищевказане адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, не доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії ЕАК №2491974 від 06.05.2020 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.

Таким чином, судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Федини Юрія Петровича, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову Серії ЕАК №2491974 від 06 травня 2020 року, винесену інспектором роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Фединою Юрієм Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2020 року.

Суддя Р. Б. Єзерський