Справа № 367/772/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/772/17 Суддя (судді) першої інстанції:Карабаза Н.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Бєлової Л.В.

суддів Аліменка В.О. та Безименної Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ірпіньського міського суду Київської області від 17 березня 2020 року (дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області щодо відмови провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року з урахуванням фактично виплачених сум;

- стягнути Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області державну та додаткову пенсії на користь ОСОБА_1 відповідно у розмірі 79 949 грн. і 6667,8 грн., ОСОБА_2 відповідно у розмірі 100133,93 грн., 5 грн. і 8489,88 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на підставі статтей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ірпіньського міського суду Київської області від 17 березня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачами подано апеляційну скаргу у якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, апелянти в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують, що статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено розміри державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в залежності від розміру мінімальної пенсії за віком, а тому вважають, що позивачи мають право на перерахунок пенсії у розмірах встановлених Законом.

19.06.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

З огляду на те, що учасники справи скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу, до закінчення встановленого судом десятиденного строку, який обраховується з моменту отримання копії даної ухвали, але не раніше, ніж з дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2, колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 від 13.12.2012 року ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, інвалід 2 грп. потерпілий від аварії на ЧАЕС.

Відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_2 від 27.10.2011 року ОСОБА_2 має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_2 отримує пенсії по інвалідності, інвалід 2 грп. потерпілий від аварії на ЧАЕС.

Листом заступника начальника управління від 22.12.2016 року № 363/Х-03 ОСОБА_3 на звернення повідомлено, що вона перебуває на обліку в управлінні з 04.07.2011 року, як отримувач пенсії по 2 групі інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 28.01.2013 року отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда 2 групи, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії визначений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року. На звернення, щодо призначення пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була надана відповідь від 01.06.2016 року за № 136/Х-03. Нових підстав для перегляду розміру пенсії немає.

Листом заступника начальника управління від 22.12.2016 року № 363/У-03 ОСОБА_1 на звернення повідомлено, що він перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та являється інвалідом 2 групи від професійного захворювання, пов`язаного з роботами по ЛНА на ЧАЕС І категорії. Розмір пенсії визначений відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. На звернення, щодо призначення пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була надана відповідь від 01.06.2016 року за № 135/У-03. Нових підстав для перегляду розміру пенсії немає.

Ввважаючи такі дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, позивачі звернулися з даним позовом в суд.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що враховуючи затверджений порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач призначив розмір пенсії та виплачує її позивачам у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтями 49, 50, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається основана державна та щомісячна додаткова пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Підпунктами 9 та 13 пункту 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», змінено норми, щодо пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, дозволено порядок та виплату таких пенсій встановлювати Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 року, встановлено розмір мінімальної пенсії по інвалідності в залежності від групи інвалідності та статусу, а також встановлені розміри додаткової пенсії до прожиткового мінімуму в залежності від групи інвалідності та категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсія по інвалідності та додаткова пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.02.2012 № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім того, Конституційний Суд України зазначав, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 № 20-рп/2011).

Отже, відповідач правомірно здійснює нарахування та виплати пенсії та додаткової пенсії позивачам у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а саме в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 року, яка є чинною. Підстави для перерахунку пенсій відсутні.

Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 по справі №385/1319/15та від 13.02.2018 по справі №193/877/16.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 311, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ірпіньського міського суду Київської області від 17 березня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Ірпіньського міського суду Київської області від 17 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 червня 2020 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко

Н.В.Безименна