Справа № 331/2115/20
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16.06.2020 Провадження 2-а/331/72/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Скотаренко Вадима Сергійовича, 3-я особа на стороні відповідача УПП в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Скотаренко Вадима Сергійовича, 3-я особа на стороні відповідача УПП в Запорізькій області про скасування постанови серії ЕАМ № 2590340 від 26.05.2020 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2590340.

Згідно зазначеної постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за те, що 26.05.2020 року 13:26:56 на перехресті вулиці Поштової та проспекту Соборного у м. Запоріжжі, водій здійснив рух на заборонний червоний сигнал, чим порушив п.8.7.3.е ПДР - порушення проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняючи рух.

Вважає, що Постанова серії ЕАМ № 2590340 винесена з порушенням чинного законодавства і підлягає скасуванню з наступних причин.

Під час розгляду справи не дотримано вимоги статей ст. 7, ч. 1 ст. 9, ст. 23, 33, 245, 247, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є скоєння адміністративного правопорушення, а підставою для закриття провадження є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

26.05.2020 року відповідач виніс щодо ОСОБА_1 постанову в справі про адміністративне правопорушення, не з`ясувавши обставин, передбачених ст. 33 КУпАП, наклав на неї штраф у розмірі 425 гривень. Однак, жодних протиправних дій ОСОБА_1 не вчиняла, а проїхала на дозволений сигнал світлофору.

Порушення норм ст. 276 КУпАП при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова була винесена на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; були порушені її права, передбачені ст. 268 КУпАП, фактично був відсутній розгляд справи по суті.

Так, ст. 276 КУпАП вказує три можливих місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП за місцем його вчинення; за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної діяльності, закріплених у статтях 257, 268, 277-280 КУпАП.

У постанові про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Так, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Винесена постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Відповідно до постанови Верховного суду у адміністративній справі №337/3389, 16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2018 року, необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення, а на місці зупинки позивача, що не передбачено нормами діючого законодавства. Крім того, у даній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

За таких обставин, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм ст.283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Крім того, у постанові ЕАМ № 2590340 від 26.05.2020 року зазначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн., але не зазначено чи визнана ОСОБА_1 винною у скоєні адміністративного правопорушення, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 284 КпАП України. З постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., однак відповідальність за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у твердій грошовій сумі не передбачена.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом і на припущеннях.

Дана норма Конституції зобов`язує суд вирішувати питання про допустимість доказів при здійсненні правосуддя, визнавати їх такими, що зібрані з порушенням закону та виключати їх з доказової бази сторони обвинувача та відповідно з матеріалів справи; вживати також заходів з недопустимості мотивування постанови доказами, які отримані з порушенням закону.

Звертає увагу суду на те, що були порушені її права на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Інші докази про адміністративне правопорушення при розгляді справи, виходячи зі змісту Постанови, взагалі не досліджувалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи повинний керування принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд повинний був застосувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Положеннями ст. 9 КАС України передбачені основні принципи здійснення правосуддя в адміністративних судах, а саме принципи змагальності сторін, диспозитивності та офіційною з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони

-на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-безсторонньо (неупереджено);

-добросовісно;

-розсудливо;

-з дотриманням принципу рівності -перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України одними із основних завдань судочинства є забезпечення доведеності вини.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до наведених вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен падати суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується оскаржена Постанова, і довести правомірність прийняття ним спірного рішення.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач не виконав вимог КУпАП щодо повного та об`єктивного дослідження обставин справи, не з`ясував всіх обставин, необхідних для встановлення істини у справі, та з порушенням процесуальної форми її розгляду не дав оцінку у сукупності з іншими доказами.

На підставі вищевикладеного просить суд скасувати постанову серії ЕАМ № 2590340 по справі про адміністративне правопорушення від 26.05.2020 року, винесену інспектором 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Скотаренко Вадимом Сергійовичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 та закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання ОСОБА_1 не з*явилася. Надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідач інспектор 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Скотаренко В.С. у судове засідання не з*явився. Судову повістку на вказану дату УПП в Запорізькій області отримало, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи УПП в Запорізькій області у судове засідання не з*явився. Судову повістку на вказану дату УПП в Запорізькій області отримало, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника УПП в Запорізькій області.

Вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.-ч. 2, 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вимог надано суду копію оскаржуваної постанови серії ЕАМ № 2590340 від 26.05.2020 року, згідно з якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 8.7.3 е ПДР України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість постанови та може прийняти одне із рішення як скасування постанови.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, належно повідомлений відповідач до суду не з*явився будь-яких заперечень суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Аллене де Рібем проти Франції» від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЕСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року].

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принци 7).

За таких обставин та враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, так як факт порушення Правил дорожнього руху України не є доведеним інспектором 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Скотаренко В.С.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Скотаренко Вадима Сергійовича, 3-я особа на стороні відповідача УПП в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

-

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 26.05.2020 року серії ЕАМ № 2590340, винесену інспектором 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Скотаренко Вадимом Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення.

Суддя: М.В. Антоненко