Справа № 380/2359/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2359/20
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

18 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Стадник З.Д.

відповідача: представник Невелич Ю.В.

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача від 12 травня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/2359/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 3 Головного управління Національної поліції у Львівській області від 02 січня 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» до працівників територіальних підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, а саме п. 3 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, підполковника поліції Козара Михайла Романовича (0062274) за порушення службової дисципліни, зокрема, вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 3 п. 8 Розділу VI, п. 4 Розділу VІ «Інструкції з організації діяльності органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», затвердженої Наказом МВС України від 07 липня 2017 року № 575 (зі змінами, внесеними згідно з Наказом МВС України № 564, від 11 липня 2019 року), пп. 3,4 п. 4 Розділу IV «Інструкції з організації діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 06 липня 2017 року № 570 та застосування дисциплінарного стягнення - сувора догана;?

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 266 Головного управління Національної поліції у Львівській області від 20 січня 2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень» до окремих працівників органів та підрозділів ГУНП у Львівській області, а саме п. 7 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, підполковника поліції Козара Михайла Романовича (0062274), за порушення службової дисципліни, зокрема вимог ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII та п. 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених Наказом МВС України від 09 листопада 2016 № 1179 та застосування дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 21 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

18 травня 2020 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання від 12 травня 2020 року № 582/32/01-2020 про залишення позовної заяви без розгляду.

Вказане клопотання мотивоване тим, що відповідно до частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Відповідач зауважує, що основним нормативно-правовим актом, який установлює строк звернення до суду і містить положення щодо часових меж, упродовж яких особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу є Кодекс адміністративного судочинства України, частиною п`ятою статті 122 якого визначено, що звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідач вважає, що посилання позивача на частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України, якою передбачено тримісячний строк звернення до суду працівника за захистом своїх прав є помилковими, оскільки норми Кодексу законів про працю України є загальними нормами у спірних правовідносинах. Натомість, оскільки служба в поліції є державною службою особливого характеру, під час розгляду спорів з приводу прийняття громадян на службу в поліції, її проходження та звільнення з неї застосовуються строки звернення до суду, встановлені нормами спеціальних законів.

На думку відповідача, саме такою нормою є частина п`ята статті 122 КАС України, якою і встановлено місячний строк звернення до суду.

Відповідач вказує, що як слідує зі змісту адміністративного позову, оскаржувані накази Головного управління Національної поліції у Львівській області № 3 від 02 січня 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників територіальних підрозділів ГУНП у Львівській області» та № 266 від 20 січня 2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників органів та підрозділів ГУНП у Львівській області» позивач отримав 13 січня 2020 року та 20 січня 2020 року відповідно, водночас, з даним адміністративним позовом до суду звернувся лише 18 березня 2020 року, тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Від позивача заяв (клопотань) про поновлення пропуску строку звернення до суду та визнання поважними причин його пропуску до суду не надходило.

В підготовчому засіданні, яке відбулося 18 червня 2020 року представник позивача проти клопотання відповідача від 12 травня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду заперечила, з підстав, що строк звернення до суду не пропущено. На запитання суду, чи є інші підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом надала відповідь суть якої зводиться до того, що такі причини відсутні, оскільки строк звернення до суду позивачем не пропущено в силу того, що такий строк згідно норми частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України становить три місяці. У зв`язку з наведеним просила в задоволенні клопотання представника відповідача від 12 травня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Представник відповідача в підготовчому засіданні, яке відбулося 18 червня 2020 року подане клопотання від 12 травня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду підтримала, просила адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом оскарження у даній адміністративній справі є накази відповідача № 3 від 01 січня 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників територіальних підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області», яким до позивача за порушення службової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення сувора догана та № 266 від 20 січня 2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників органів та підрозділів ГУНП у Львівській області, яким до позивача за порушення службової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом сімнадцятим частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, оскільки дана адміністративна справа з огляду на предмет її спору є справою щодо проходження позивачем публічної служби (служби в поліції), при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися частиною п`ятою статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із прийняттям оскаржуваних наказів.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 802/2197/17-а, від 04 червня 2020 року у справі № 200/10136/18-а.

На користь такого висновку суду вказує також частина перша статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відповідно до якої поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Щодо посилань представника позивача на частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України згідно з якою працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Кодексу законів про працю України цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

З наведеного слідує, що норми Кодексу законів про працю України є загальними в питанні регулювання трудових відносин, тобто регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, в тому числі й визначають строки звернення працівників до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Водночас, питання строку оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення врегульоване нормами частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та частини п`ятої статті 122 КАС України, які є спеціальними для такої категорії осіб.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15 за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась також Верховним Судом, зокрема у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі №810/1263/16, від 20 червня 2019 року у справі № К/9991/16462/12-С, від 20 лютого 2019 року у справі №814/1735/16.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, необґрунтованими доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки, зважаючи на те, що нормами спеціального законодавства, а саме частиною першою статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та частиною п`ятою статті 122 КАС України врегульоване питання строку оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення, у суду відсутні підстави поширювати на спірні правовідносин норми Кодексу законів про працю України, оминаючи при цьому, норми законодавства, які є спеціальними для такої категорії осіб.

У позовній заяві позивач вказує, що наказ від 02 січня 2020 року № 3 «Про застосування дисциплінарного стягнення» отримав 13 січня 2020 року.

Згідно з відміткою на наказі від 20 січня 2020 року № 266 «Про застосування дисциплінарних стягнень» з цим наказом позивач ознайомився 20 січня 2020 року.

Водночас, цей позов позивач подав (здав на пошту для скерування в суд, що підтверджується копією конверта та відомостями сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти, трек-номер 309) 18 березня 2020 року.

Зважаючи на наведене, позивач пропустив встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду.

Жодних заяв (клопотань) про поновлення пропуску строку звернення до суду та визнання поважними причин його пропуску позивачем не надано.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду виявлено судом після відкриття провадження у справі, а заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду ним не надано, як і не наведено жодних підстав для визнання поважними причин пропуску цього строку, клопотання представника відповідача від 12 травня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 240, 255, 293, 295, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача від 12 травня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду задоволити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) про визнання протиправними та скасування наказів залишити без розгляду.

Сплачена позивачем сума судового збору відповідно до квитанції № ПН2011 від 16 березня 2020 року може бути повернута ухвалою суду за його клопотанням відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням строків, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 23 червня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.