Справа № 206/2483/20
Суддя: Румянцев О. П.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2483/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції 1 батальйону 3 роти Захаричевої Валерії Василівни, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції 1 батальйону 3 роти Захаричевої В.В., третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування свої вимог позивач посилається на те, що 26.05.2020 відносно неї, інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області, була винесена постанова Серії ЕАМ №25893030 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вказано постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону. 26.05.2020 вона на автомобілі MITSUBISHI ASX з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснювала рух по вул. Самарський Узвіз м. Дніпро. Близько 10:53 год., вона була зупинена інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, який повідомив про те, що водій порушив вимоги п.2.9 д. ПДР, що полягало у користуванні під час руху ТЗ засобами зв`язку, та висунув вимогу пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування. Коли вона дістала зазначені документи та пред`явила їх для огляду, останній вихопив їх із її рук та відійшов до службового автомобіля, де перебував інший поліцейський, на що вона стала питати у поліцейського, куди він пішов з її документами та неодноразово просила поліцейського повернути документи. Через деякий час інспектор ОСОБА_2 повернувся, повернув її вилучені документи та повідомив про необхідність чекати виготовлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Вона дістала свій мобільний телефон і почала здійснювати відео фіксацію події. Так, за її місцем зупинки було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Як зазначено у постанові ЕАМ №25893030, підставою для її винесення було, порушення нею п.2.9 д. ПДР, що полягало у користуванні під час руху ТЗ засобами зв`язку, необладнаними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. Із вказаною вище постановою вона не згодна та вважає, що вона винесена з порушення вимог КУпАП, та за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Всупереч ст.ст.7, 245, 279 КУпАП, п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, інспектором поліції було винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення без дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення, що полягало у наступному: поліцейський повністю не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не роз`яснив особі, яка беру участь у розгляді справи, її права та обов`язки, не дослідив жодного доказу, не здійснюючи розгляд справи, позбавив її, як особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості заявляти клопотання, в том числі й клопотання про залучення до участі у справі адвоката, чим порушив її право на захист. У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення, а відомості зазначені, як «зі слів водія - важливий дзвінок мами» не відповідають дійсності та внесені до оскаржуваної постанови інспектором поліції самостійно та є завідомо неправдивими, оскільки вона не порушувала п.2.9д. ПДР. Рядова поліції Захаричева В.В . зазначена в оскаржуваній постанові, як особа, що здійснювала розгляд адміністративної справи, взагалі не була присутня під час розгляду справи. Постанова Серії ЕАМ №25893030 в справі про адміністративне правопорушення від імені інспектора УПП в Дніпропетровській області - рядового поліції Захаричевої В.В., була винесена та підписана іншим інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 В діях інспектора патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2. вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, оскільки останній, як службова особа склав завідомо неправдивий офіційним документи із внесенням до нього завідомо неправдивих відомостей. Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, а провадження по справі - закрити.

03 червня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у справі за правилами у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.18-19).

22 червня 2020 року від представника третьої особи - юрисконсульта відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Марченка А.О. надійшли письмові пояснення в яких він зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.05.2020 поліцейським Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог п.11.9 ПДР України, за вчинення якого ч.2 ст.122 КУпАП, передбачено відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм у присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, позивачу були роз`яснені права, при розгляді справи поліцейським, позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме: відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду не надано. Пояснення позивача у позові щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право щодо оскарження постанови. Відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст.268 КУпАП при розгляді справи. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. Просить розглядати справу без його участі та у задоволенні позовні вимог відмовити у повному обсязі.

Від відповідача відзиву на позовну заяву в установлений судом строк на адресу суду не надходило.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суддя визнає можливим прийняти рішення по суті адміністративного позову за наявними матеріалами.

Дослідивши надані письмові докази, суддя вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Захаричевою Валерією Василівною було винесено постанову серії ЕАМ №2589303 від 26 травня 2020 року, якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУАП та визнана винною у тому, що 26.05.2020 о 10:53 у м. Дніпро, вул. Самарський Узвіз, 16, керуючи ТЗ спілкувалася по телефону, зі слів водія - важливий дзвінок від мами, чим порушила п.2.9 д. ПДР - користування під час руху ТЗ, засобами зв`язку необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемоги без допомоги рук та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.8).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В силу ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на положення ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

В силу ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справи. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам. Які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Окрім цього, згідно п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, - розгляд справи починається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно підпункту «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

У відповідності з ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Положенням ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16-а).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (Правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а).

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, суддею переглянуто відеозапис події від 26.05.2020, здійснений позивачем за допомогою мобільного телефону, який записаний на cd-r диск та знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

З дослідженого cd-r диску з відеозаписом подій від 26.05.2020 вбачається, як інспектор поліції підійшовши до автомобіля водія ОСОБА_1 попросив її очікувати, поки їй роздрукують постанову, після чого відійшов до свого колеги, який стояв поруч службового автомобіля. Через деякий час інспектор поліції повернувшись, запитав позивача, чи бажає вона отримувати постанову, на що остання відповіла, що бажає та попросила інспектора поліції пред`явити своє службове посвідчення. На прохання позивача, інспектор поліції надав службове посвідчення, яке не бажав пред`являти на відео камеру та позивач вголос прочитала зі службового посвідчення дані інспектора - ОСОБА_2 , на що останній відповів «все вірно». Потім інспектор поліції надав позивачу копію постанови за отримання якої вона розписалася (а.с.16).

Таким чином з відеозапису подій від 26.05.2020 вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поруч з автомобілем позивача знаходилися два інспектори поліції чоловічої статі, один з яких ОСОБА_2 , який вручив позивачу копію постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності. Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції 1 батальйону 3 роти Захаричевої Валерії Василівни, яка зазначена в постанові Серії ЕАМ №2589303 від 26.05.2020, як інспектор поліції, який розглянув справу про адміністративне правопорушення та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, на місці події 26.05.2020 не було.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у відповідності зі своїм обов`язком доказування, встановленим ст.77 КАС України, факт порушення позивачем п.2.9 «д» ПДР України, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач суду не представив. Суду також не було надано відзиву на позовну заяву. Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів.

За приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9 «д» ПДР України, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, як не законна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень, а саме Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 62, 129 Конституції України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», п.п.1,3, 2.9 «д» ПДР України, ст.ст. 7, 122, 245, 251, 252, 258, 279, 280, 293 КУпАП України, ст.ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 257-262, 286, 295 КАС України, суддя -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції 1 батальйону 3 роти Захаричевої Валерії Василівни (м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-а), третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (м. Дніпро, пл. Троїцька, буд.2-а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2589303 від 26.05.2020, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Захаричевою Валерією Василівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу у сумі 425,00 грн., як незаконну.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев