Справа № 300/511/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р. справа № 300/511/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 в період з 22.06.1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювала догляд за дитиною інвалідом з дитинства. 27.08.2019 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про дострокове призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства відповідно до частини 1 пункту 3 статті 115 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак відповідачем відмовлено у призначенні такої пенсії, оскільки особа, за яким здійснювали догляд - ОСОБА_2 помер у віці 10 років, у зв`язку з тим, не стверджено актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною з інвалідністю до 16 років, окрім того, загальний стаж становить 12 років 4 місяці 5 днів, що не дає право на пенсію за віком відповідно до абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На думку позивача, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні дострокової пенсії за віком є протиправною, внаслідок чого, просить суд зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу період перебування по догляду за дитиною інвалідом з дитинства з 20.11.1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначити дострокову пенсію за віком з 27.08.2019 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 27-28).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.36-37).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року витребувано у ОСОБА_1 належним чином засвідчену (у відповідності до вимог статті 94 КАС України) копію витягу із акту огляду МСЕК щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.06.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшло повідомлення, в якому зазначено, що в ОСОБА_1 витребуваний документ (доказ) як в оригіналі так і в копії відсутній, внаслідок чого, з незалежних від позивача обставин неможливо надати його суду та, відповідно виконати ухвалу суду. Одночасно повідомлено, що витребовуваний судом доказ знаходиться у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

У зв`язку з викладеним, ухвалою суду від 09.06.2020 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області належним чином засвідчену (у відповідності до вимог статті 94 КАС України) копію витягу із акту огляду МСЕК щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 21.04.2020 року по 14.05.2020 року перебував у відпустці, у зв`язку з чим, 30-денний строк розгляду справи продовжено.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 24.04.2020 року (а.с.40-44), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховували їх до зазначеного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Згідно з поданими позивачем документами її стаж роботи становить 12 років 4 місяці 5 днів, що не дає права на призначення дострокової пенсії за віком. Окрім того, зазначила що для встановлення права особи на зарахування періоду догляду за дитиною до страхового стажу, що дає право на дострокову пенсію є підтвердження факту такого догляду. Однак, актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною інвалідом, який складений 03.12.2019 року на підставі опитування свідків та осіб сільської ради не підтверджено фактичні обставини здійснення догляду позивачем за дитиною-інвалідом віком до 16 років. Окрім того, згідно відповіді Управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації не підтверджено період догляду ОСОБА_1 за інвалідом дитинства ОСОБА_2 за період з 22.06.1994 року по 05.05.2013 року у зв`язку з відсутністю первинних документів. Зазначила, що враховуючи вищенаведене, у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутні правові підстави для зарахування ОСОБА_1 до стажу період догляду за дитиною інвалідом з дитинства з 22.11.1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідно для призначення дострокової пенсії за віком.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має загальний страховий стаж 12 років 1 місяць 28 днів, що підтверджується розрахунком стажу (а.с.13).

Позивач, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

22.06.1994 року, тобто у віці 1 рік і 7 місяців, син позивача - ОСОБА_2 визнаний в установленому порядку інвалідом з дитинства. Діагноз: ураження нервової системи та психічні розлади включаючи ДЦП.

Згідно з медичним висновком від 22.06.1994 року на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства віком до 16 років, захворювання та патологічний стан ОСОБА_2 відповідали розділу І пункту 1 "Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років", затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.12.1991 року № 175 (а.с.61).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Данильченської сільської ради від 06.07.1998 року, ОСОБА_1 займається реальним доглядом за сином, інвалідом з дитинства (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 06.05.2003 року серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 10 років (а.с.11).

Користуючись своїм правом на призначення дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, позивач 27.08.2019 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.10.2019 року № 254 повідомлено, що позивачем не надано документи, що підтверджують догляд за дитиною до 16 років. Загальний стаж становить 12 років 4 місяці 5 днів, що не дає права на призначення пенсії (а.с.12).

За наслідками додаткового розгляду заяви позивача, листом Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.12.2019 року № 362/02 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки ОСОБА_2 , за яким здійснювали догляд помер у віці 10 років, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з тим і не стверджено актом обстеження час догляду за дитиною з інвалідністю, що не дає права на пенсію за віком відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.17).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно положень статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі - Порядок № 22-1).

Так, пунктом 1.2 Порядку № 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п. 1.6 Порядку № 22-1).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п. 1.7 Порядку № 22-1).

До заяви про призначення пенсії за віком додаються, в тому числі, документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону) (п.п. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 2.17 Порядку № 22-1, при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть

Згідно із частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV).

Право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років (п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Отже, право на призначення дострокової пенсії у матерів дитини інваліда або інваліда з дитинства виникає у разі наявності таких умов: виховання дитини інваліда або інваліда з дитинства до восьмирічного віку та/або шестирічного віку; досягнення 50-річного віку жінкою, яка виховувала дитину інваліда або інваліда з дитинства; наявність страхового стажу роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дитиною (дітьми).

До стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (п. «є» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до п.2.18 Порядку № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина позивача - ОСОБА_2 була інвалідом з дитинства.

З урахуванням того, що дитина позивача був інвалідом з дитинства, суд вважає позицію відповідача помилковою з таких підстав.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV однією з необхідних умов для набуття права на дострокову пенсію матерями дітей інвалідів є виховання дитини інваліда або інваліда з дитинства до шестирічного віку.

У свою чергу, пункт 2.18 Порядку № 22-1 передбачає, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується, зокрема, випискою з акта огляду в МСЕК, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку надається висновок ЛКК про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення вказаного віку. У разі визнання інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_2 у віці 1 рік і 7 місяців набув статусу інваліда з дитинства, а його мати - ОСОБА_1 виховувала інваліда з дитинства до шестирічного віку.

Відповідач при визначенні ОСОБА_1 страхового стажу не врахував, що в період з 19.11.1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 була непрацюючою особою, внаслідок чого, могла здійснювати догляд за своїм сином. Водночас, зворотнього відповідачем не доведено. Окрім того, фактично відповідач безпідставно ухилився від виконання своїх обов`язків по складанню акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом, як те передбачає Постанова КМ України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №637 від 12 серпня 1993 року, як наслідок ОСОБА_1 не зараховано більше 7 років страхового стажу, на які вона має право.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 був інвалідом з дитинства, суд вважає, що при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 надала документи, які підтвердили вказаний статус дитини та наявність у позивача відповідного віку - 50 років, та стажу роботи не менше 15 років.

Отже, позивач дотримала всі умови, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV та пункту 2.18 Порядку № 22-1 для призначення дострокової пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: с. Данильче, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77045) до страхового стажу період догляду за дитиною-інвалідом з 20.11.1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: с. Данильче, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77045) дострокову пенсію за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.08.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: с. Данильче, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77045) сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), серед інших, строки, визначені статтею 295 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: с. Данильче, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77045.

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Панікар І.В.