Справа № 200/11812/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року справа №200/11812/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В. Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., представника позивача - адвоката Корнієнка А.Г., представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у справі № 200/11812/19-а (головуючий суддя І інстанції Тарасенко І.М., складене у повному обсязі 06 грудня 2019 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 червня 2019 року № та № на загальну суму 15 969,43 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 18 червня 2019 року № та № на загальну суму 15969,43 грн. (а.с. 4-10).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Донецькій області на правонаступника Головне управління ДПС у Донецькій області (а.с. 173).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 18 червня 2019 року, відповідно до якого зобов`язано акціонерне товариство «ДТЕК Донецькій електромережі» сплатити штраф у сумі 15 295,06 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 18 червня 2019 року, відповідно до якого зобов`язано акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» сплатити штраф у сумі 674,37 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб (а.с. 174-176).

Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку, відтак спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Вважає, що на позивача не розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (а.с. 178-179).

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просив суд її задовольнити та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на тому, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» (АТ «ДТЕК Донецькі електромережі») зареєстровано у якості юридичної особи, , є платником орендної плати з юридичних осіб за земельні ділянки, розташовані на території Кальміуського району м. Маріуполя (а.с. 16-24 т.1).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з земельного податку юридичних осіб за липень, серпень, жовтень грудень 2016 року, березень листопад 2017 року та сум штрафних (фінансових) санкцій по податковим повідомленням рішенням акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» та сум штрафних санкцій за період з 16.02.2017 року по 28.08.2017 р. по податковим деклараціям з плати за землю юридичних осіб на 2016 рік № від 17 лютого 2016 року та за 2017 рік № від 17 лютого 2017 року та сум узгоджених штрафних санкцій по податковим повідомленням - рішенням №№ від 21.10.2016 р. , по податковому повідомленню о- рішенню від 06.12.2016 року № за період з 06.04.2017 року по 26.10.2017 року .

За результатами перевірки Податковим органом складено Акт перевірки № 383/05-99-46-05/05-582/00131268 від 27 травня 2019 року, відповідно до якого встановлено порушення платником податків термінів сплати самостійно визначених грошових зобов`язань за липень, серпень, жовтень грудень 2016 року, березень листопад 2017 року з земельного податку та сум штрафних (фінансових) санкцій по податковим повідомленням рішенням № від 21 жовтня 2016 року, № від 06 грудня 2016 року протягом строків, визначених п. 57.1, 57.3 ст. 57 та п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України (а.с. 46-48т.1).

На підставі Акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

№ від 18 червня 2019 року (а.с. 49т.1), відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку, визначеного пп. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України та зобов`язано Платника податків сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 15295,06 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб;

№ від 18 червня 2019 року (а.с. 51т.1), відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку, визначеного пп. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України та зобов`язано Платника податків сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 674,37 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Спірні податкові повідомлення рішення були оскаржені позивачем 03.07.2019 року до Державної фіскальної служби України.

3 липня 2019 року позивач направив скаргу на зазначені рішення до Державної фіскальної служби України, рішенням якого від спірні податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» без задоволення (а.с. 54-55т.1).

Спірним питання даної справи є правомірність прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство зареєстровано та здійснює свою господарську діяльність та земельні ділянки також розташована у населеному пункті, на території яких здійснювалась антитерористична операція, пільги, встановлені статтею 6 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», поширюються на відповідача як платника орендної плати за землю, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції, що також підтверджено сертифікатами про настання обставин непереборної сили Торгово- промислової палати України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті вимог, однак вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 59.1 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство зареєстровано та здійснює свою господарську діяльність та земельні ділянки також розташована у населеному пункті, на території яких здійснювалась антитерористична операція, пільги, встановлені статтею 6 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», поширюються на відповідача як платника орендної плати за землю, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Однак, висновок суду першої інстанції є невірним, з огляду на наступне.

Для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII в редакції, чинній до 08 червня 2016 року, суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17 травня 2016 року № 1365-VIII тексти статей 6 та 7 Закону України № 1669 викладено в наступній редакції: "Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";"Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Закон України від 17 травня 2016 року № 1365-VIII набрав чинності 8 червня 2016 року.

Статтею 6 Закону № 1669-VII в редакції чинній до 08 червня 2016 року передбачалося звільнення суб`єктів господарювання які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На підставі наведеного позивач в період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року включно був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, показник його зобов`язань за цей період є нульовим.

З акту перевірки випливає, що ГУ ДФС застосувало штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку за періоди за липень, серпень, жовтень грудень 2016 року, березень листопад 2017 року, тобто у період коли позивача не було звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

З цих підстав, спірні податкові повідомлення-рішення не можуть бути скасовані.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення по суті вимог (про скасування податкових повідомлень-рішень) є правомірним, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо нарахування Позивачу штрафних санкцій за затримку сплати грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до Акту перевірки № 383/05-99-46-05/05-582/00131268 від 27 травня 2019 року земельні ділянки, що є об`єктом оподаткування платника податків знаходяться на території Кальміуського району м. Маріуполя.

Перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань здійснена на підставі аналізу звітних податкових декларацій Платника податків за 2016 рік № від 17 лютого 2016 року та за 2017 рік № від 17 лютого 2017 року, а також уточнюючої податкової декларації платника податків за 2016 рік № від 29 грудня 2016 року.

Вказані податкові декларації взяті податковим органом за основу при визначенні розміру грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб, а також при прийнятті рішень про застосування штрафних санкцій за прострочення сплати таких грошових зобов`язань.

Разом з тим, товариством до звітної податкової декларації за 2016 рік подано уточнюючу податкову декларацію № від 18 січня 2017 року з земельного податку з юридичних осіб (а.с. 72-76 т.1), в якій у рядку 4-9 нараховано до зменшення податкові зобов`язання за періоди - січень, лютий, березень, квітень, травень та частина червня 2016 року на загальну суму 35 292,24 грн.

Вказана уточнююча податкова декларація за 2016 рік є прийнятою Податковим органом , однак під час проведення перевірки податковим органом не досліджувалась та не приймалась до уваги при розрахунку штрафів при погашенні заборгованості (а.с.47-48, 71 т. 1).

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Оскільки позивачем надана уточнююча податкова декларація, яка прийнята відповідачем та враховуючи той факт, що позивач є суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність на території проведення АТО, до позивача застосовуються норми ст.6 та ст. 7 Закону №1669 і до 08 червня 2016 року та він звільнявся від сплати земельного податку, відтак, станом на червень 2016 року у позивача податкового боргу не існувало взагалі.

З 08 червня 2016 року у позивача з`явився обов`язок сплачувати земельний податок та орендну плату з юридичних осіб за земельними ділянками державної та комунальної власності з урахуванням внесених змін до Закону № 1669.

В докази сплати позивачем грошових зобов`язань після 08 червня 2016 року підтверджується наступними доказами (платіжними дорученнями):

1. по податковій декларації № від 17 лютого 2016 року (разом з уточненою податковою декларацією № від 18 січня 2017 року):

- платіжне доручення № від 28 липня 2016 року сплата земельного податку за червень 2016 року у розмірі 5 170,20 грн. (а.с. 92 т.1);

- платіжне доручення № від 29 серпня 2016 року сплата земельного податку за липень2016 року у розмірі 6 743,74 грн. (а.с. 91 т.1);

- платіжне доручення № від 29 вересня 2016 року сплата земельного податку за серпень 2016 року у розмірі 6 743,74 грн. (а.с. 90 т.1);

- платіжне доручення № від 27 жовтня 2016 року сплата земельного податку за вересень 2016 року у розмірі 6 743,74 грн. (а.с. 90 т.1);

- платіжне доручення № від 28 листопада 2016 року сплата земельного податку за жовтень 2016 року у розмірі 6 743,74 грн. (а.с. 89 т.1);

- платіжне доручення № від 22 грудня 2016 року сплата земельного податку за листопад 2016 року у розмірі 6 743,74 грн. (а.с. 89 т.1);

- платіжне доручення № від 27 січня 2017 року сплата земельного податку за грудень 2016 року у розмірі 6 743,74 грн. (а.с. 171 т.1);

2. по податковій декларації № від 17 лютого 2017 року:

- платіжне доручення № від 24 лютого 2017 року сплата земельного податку за січень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 88 т.1);

- платіжне доручення № від 28 березня 2017 року сплата земельного податку за лютий 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 88 т.1);

- платіжне доручення № від 26 квітня 2017 року сплата земельного податку за березень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 87 т.1);

- платіжне доручення № від 26 травня 2017 року сплата земельного податку за квітень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 87 т.1);

- платіжне доручення № 2180 від 29 червня 2017 року сплата земельного податку за травень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 86 т.1);

- платіжне доручення № від 27 липня 2017 року сплата земельного податку за червень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 86 т.1);

- платіжне доручення № від 28 серпня 2017 року сплата земельного податку за липня 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 85 т.1);

- платіжне доручення № від 27 вересня 2017 року сплата земельного податку за серпень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 85 т.1);

- платіжне доручення № від 26 жовтня 2017 року сплата земельного податку за вересень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 84 т.1);

- платіжне доручення № від 27 листопада 2017 року сплата земельного податку за жовтень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 84 т.1);

- платіжне доручення № від 26 грудня 2017 року сплата земельного податку за листопад 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 83 т.1);

- платіжне доручення № від 26 січня 2018 року сплата земельного податку за грудень 2017 року у розмірі 6 455,46 грн. (а.с. 83 т.1).

відтак, позивач своєчасно сплачував самостійно визначені грошової зобов`язання з податку на землю, відтак, підстав для нарахування штрафних санкцій у податкового органу не було.

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, актом перевірки, підтверджено, що сплатою платником податків узгодженої суми податкового зобов`язання (відповідно до вищевказаних платіжних доручень) відповідач вносив зміни до інтегрованої картки позивача, у тому числі/шляхом врахування від`ємного значення податкового зобов`язання за один звітний період як погашення грошового зобов`язання за інший звітний період із одночасним нараховуванням штрафних санкцій на підставі пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України.

За положеннями пункту 35.1. статті 35 Податкового кодексу України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України; крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (абз. 1 п. 87.1. ст. 87 Кодексу).

Здійснивши системний аналіз наведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що подання уточнюючого розрахунку не є способом сплати грошових зобов`язань або погашенням податкового боргу платника податків в розумінні цих норм.

Відповідно до 87.9. ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідачем не доведено існування у позивача податкового боргу станом на червень 2016 року.

Крім того, з акту перевірки вбачається встановлення Податковим органом порушення термінів сплати самостійно визначених грошових зобов`язань за липень, серпень, жовтень-грудень 2016 року, березень-листопад 2017 року з земельного податку юридичних осіб та сум штрафних (фінансових) санкцій по податковим повідомленням-рішенням № від 21 жовтня 2016 року та № від 06 грудня 2016 року.

Податкове повідомлення-рішення № від 06 грудня 2016 року отримано товариством у грудні 2016 року та оскаржено 28 грудня 2016 року в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 48-51 т.2).

Рішенням про результати розгляду скарги від 07 лютого 2017 року № 963/10/05-99-10-01-12-1 (а.с. 54-58 т.2) Головне управління ДФС у Донецькій області залишило оскаржувані ППР без змін, а скаргу Платника податків - без задоволення. З аналізу цього рішення слідує, що вказане податкове повідомлення рішення прийнято податковим органом за затримку сплати самостійно визначених сум податку за березень 2016 року, тобто у час звільнення позивача від його сплати за вимогами Закону № 1669 та яка зменшена уточнюючим розрахунком в уточнюючій декларації за 2016 рік № від 29 грудня 2016 року.

При цьому, податкове зобов`язання за вказаним ППР набуло статусу узгодженого 01 березня 2017 року та було погашено за рахунок наявної переплати.

За приписами п. 56.6 ст. 56 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до пп. 56.17.1 п. 56.17 ст. 56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Відтак, зазначення відповідачем, що граничний строк сплати по податковому повідомленні-рішенні № від 06 грудня 2016 року є 06 квітня 2017 року, а дата фактичної оплати 26 жовтня 2017 року є незмістовним та судом апеляційної інстанції до уваги не приймається.

У зв`язку із зазначеним не зрозуміло, чому відповідно до Акту перевірки граничний термін сплати за вказаним ППР№ від 06 грудня 2016 року є 06 квітня 2017 року.Відповідачем зазначені обставини не доведені в суді.

Доказів набуття податковим повідомленням-рішенням № від 21.10.2016 року статусу узгодженого в матеріалах справи не має, у позивача відсутня інформація щодо його отримання, оскарження, а відповідачем не доведено протилежне.

Враховуючи вищевикладене, наявність вищевказаних податкових повідомлень-рішень в акті перевірки, та застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату є незаконним.

Відповідно до положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах в залежності від строків затримки до тридцяти днів 10%, більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відтак, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання.

При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов`язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи своєчасну сплату самостійно узгоджених податкових зобов`язань з податку на землю, враховуючи неправомірність застосування штрафних санкцій та визнання узгодженими по податковим повідомленням-рішенням № від 21 жовтня 2016 року та № від 06 грудня 2016 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування спірного в рамках даної справи податкових повідомлень - рішень.

При таких обставинах, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що спірне податкове повідомлення-рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб`єктів владних повноважень нормами Кодексу адміністративного судочинства України, однак мотивуючи рішення іншими нормами закону та доказами, що тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у справі № 200/11812/19-а - змінити в мотивувальній частині виклавши її в іншій редакції.

В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у справі № 200/11812/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 17 червня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, та продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складено 22 червня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова