Справа № 520/14411/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 червня 2020 р. № 520/14411/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача Логашова Д.І.

представника третьої особи Косенко К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Національна будівельна група" (вул. Примерівська, буд. 22-А, оф. 1,м. Харків,61038, ) до Державної архітектурно-будівельна інспекція України (бульвар Лесі Українки, буд. 26,м. Київ, 01133, ) третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21-а, м. Харків, 61145) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом та просить визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 28.11.2019, реєстраційний номер , про анулювання ліцензії серії № 41-Л від 27.09.2019 (реєстраційний номер ); стягнути судові витрати та правничу допомогу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 17.02.2020 подовжено строк підготовчого судового засідання на один місяць та протокольною ухвалою від 27.05.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав просив позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що підприємством надано документи, які були витребувані під час проведення перевірки, а отже, у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що під час проведення перевірки позивача встановлено факт ненадання документів, які підтверджують достовірність даних, що зазначаються суб`єктом господарювання під час отримання ліцензії, що стало підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Представник третьої особи в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, просила позовні вимоги залишити без задоволення, пославшись на те, що у спірних правовідносинах третя особа та відповідач діяли відповідно до вимог чинного законодавства у межах наданих повноважень.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши відповідь на адміністративний позов та долучені до нього документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач, пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації , набув статусу суб`єкта господарювання, основним видом діяльності якого є будівельні роботи.

Позивач має ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками № 41-Л від 27.09.2017, видана 09.10.2017 за реєстраційним номером (а.с.37-38, т.1)

На підставі наказу ДАБІ України від 27.11.2018 № 1494 позивач включений до річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання на 2019 рік. Повідомлення про проведення плановою перевірки у період з 19.11.2019 по 25.11.2019 разом з інформаційним листом від 03.10.2019 № 1020-8015 щодо підготовлення для ознайомлення оригіналів документів за переліком, який не є вичерпним направлено на адресу позивача та ним отримано, що не заперечується позивачем.

19.11.2019 фахівцями третьої особи здійснено вихід на перевірку, за результатами якої в останній день перевірки складено акт № 162, яким зафіксовано порушення вимог абз.4 ст.11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі по тексту Закон № 877); пп.2 п.8, 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками затверджених постановою КМУ від 30.03.2016 № 256 ( у ред. на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначений акт листом від 25.11.2019 № 1020-9030 направлений на адресу позивача. Крім того 25.11.2019 складено акт про неможливість суб`єкта будівельної діяльності забезпечити виконання ліцензійних умов.

За результатами розгляду наданих до засідання Ліцензійної комісії ДАБІ України та її територіальних органів документів прийняте рішення про надання висновку органу ліцензування щодо прийняття рішення стосовно анулювання ліценції в т.ч. ТОВ « Національна будівельна група» (протокол № 68 від 28.11.2019).

Наказом ДАБІ України від 28.11.2019 № 68-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» позивачу з посиланням на положення абз.11 п.21 постанови КМУ № 1396 від 05.12.2007« Про Порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури» анульовано ліцензію.

Вказане рішення направлено на адресу підприємства листом від 17.12.2019 № 1020-9466.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Нормами ст.16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" передбачено, що анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії. Ліцензія вважається анульованою з дня, коли ліцензіат дізнався чи повинен був дізнатися про анулювання ліцензії, але у строк, не менший за один тиждень з дня прийняття органом ліцензування рішення про анулювання виданої йому ліцензії.

Відповідно до ч. 12 ст.16 закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є заява ліцензіата про анулювання власної ліцензії повністю або частково; акт про неусунення ліцензіатом протягом строку повного або часткового зупинення дії ліцензії підстав, що стали причиною для її повного або часткового зупинення; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи (державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця), крім випадку та строку, передбачених частинами четвертою, п`ятою і сьомою статті 15 цього Закону; подання копії свідоцтва про смерть фізичної особи - підприємця (у разі відсутності правонаступника); наявність судового рішення про визнання фізичної особи - підприємця безвісно відсутньою у зв`язку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою (у разі відсутності правонаступника); акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов; акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії; акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування для здійснення перевірки додержання ліцензіатом відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законних підстав (відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки); акт про документальне підтвердження встановлення контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України"; акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки.

Аналогічні підстави для анулювання ліцензій містилися у п. 21 постанови КМУ «Про ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури» від 05.12.2007 № 1396

Отже, підставою для анулювання ліцензії, у тому числі, є акт про відмову суб`єкта будівельної діяльності (ліцензіата) від проведення органом ліцензування перевірки, який складається у випадку не допуску уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав, в тому числі у випадку відсутності протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що позивачем 25.11.2019 надано на адресу відповідача перелік документів, який запитаний листом від 03.10.2019 № 1020-8015, та як встановлено з відповіді на відзив, вказані документи контролюючим органом отримані та розглянуті про що складено акт від 25.11.2019 № 162/1 про неможливість суб`єкта будівельної діяльності забезпечити виконання Ліцензійних умов. (а.с. 44-45, т.2)

Саме вказаний акт став передумовою для застосування до позивача положень ч.2 ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», що дозволяє дійти висновку, що підставою для анулювання ліцензії позивача визначено саме неможливість суб`єкта будівельної діяльності забезпечити виконання ліцензійних умов (абз.10 п.21 постанови КМУ від 05.12.2007 № 1396), тоді як абз.11 п.21 постанови КМУ від 05.12.2007 № 1396 визначену таку підставу анулювання ліцензії як відмова суб`єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

У відзиві на адміністративний позов, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог відповідачем зазначено та підтверджено представником третьої особи під час судового засідання, що зазначено, що до перевірки позивачем надано не всі документи, які витребувані письмовим запитом від 03.102.019 № 1020-8015.

Проте, суд звертає увагу, що згідно з ч. 14 ст.19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" (у ред. на момент проведення перевірки) у разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Доказів складання акту про ненадання документів, відмову у проведенні перевірки відповідач та третя особа суду в порядку ст.77 КАС України не надали.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а, де міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності свого рішення.

З огляду на викладене, суд відхиляє викладене у відзиві посилання відповідача щодо встановлення під час проведення перевірки неможливості позивачем забезпечити виконання ліцензійних умов, як підстави відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому доводу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242-246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 28.11.2019 (реєстраційний номер ) про анулювання ліцензії серії № 41-Л від 27.09.2019 (реєстраційний номер )

Стягнути на користь ТОВ " Національна будівельна група" за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 22.06.2020

Строки, визначені рішенням суду обчислюються з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України

Суддя Зоркіна Ю.В.