Справа № 120/2382/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 червня 2020 р. Справа № 120/2382/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним та скасування постанови

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач). У позовній заяві позивачка просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Старшого державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Полончук Т.О. від 25.02.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61244031 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн.

Обґрунтовуючи протиправність постанови від 25.02.2020 позивачка посилається на незаконність стягнення із неї виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн, розмір якого визначено у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2011 по справі № 2-1626/11.

Цим рішенням суду задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвище позивачки " ОСОБА_4 " до реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Визначено за ОСОБА_2 заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції за кредитним договором укладеним між сторонами 07.03.2008, в сумі 76149,6 доларів США, що еквівалентно станом на 1.07.2011 за курсом НБУ 607041, 76 грн. Звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно договору іпотеки від 07.03.2008 укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції та ОСОБА_3 , а саме житловий будинок з господарськими будівлями вартістю 86504,00 грн., розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,532 га, вартістю 114247,00 грн., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного рішення суду, 19.12.2011 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист, а постановою органу ДВС від 02.02.2012 відкрито виконавче провадження.

За словами позивачки, на сьогодні рішення суду від 19.12.2011 по справі № 2-1626/11 не виконано взагалі, виконавче провадження закінчено, а виконавчий документ повернуто стягувачу. Незважаючи на це, державним виконавцем неправомірно прийнято постанову про стягнення із неї виконавчого збору у сумі 60704,18 грн. та постановою від 11.02.2020 відкрито виконавче провадження з метою його стягнення .

В подальшому, 25.02.2020 державним виконавцем прийнято оскаржувану у цій справі постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61244031 з метою стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн.

Не оскаржуючи постанови про стягнення виконавчого збору, позивачка мотивує свій позов неправомірністю його нарахування та стягнення зазначаючи, що підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення виконавцем фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується, як 10 % від фактично стягнутої суми, а не від суми що підлягає примусовому стягненню.

ОСОБА_1 зазначає, що так як рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2-1626/11 з неї не було стягнуто будь яких грошових сум на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також не зобов`язано передати на користь банку певне майно, незаконним є визначення виконавчого збору в сумі 10 % від відповідних сум.

Крім того позивачка зазначає, що рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2011 по справі № 2-1626/11 не виконано, а виконавчий лист повернуто стягувачу. Із посиланням на практику Верховного Суду Корчевська О.Г. вказує, що не вчинення державним виконавцем дій з метою виконання судового рішення виключає підстави для нарахування виконавчого збору.

Відтак, неправомірність стягнення виконавчого збору, на думку ОСОБА_1 , є підставою для скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61244031 від 25.02.2020 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн., а тому позивачка звернулася із цим адміністративним позовом до суду.

Одночасно із позовною заявою позивачкою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 09.06.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. При відкритті провадження у справі суд дійшов висновку, що строк звернення до суду із позовом не пропущено, адже позивачка дізналася про оскаржувану постанову 29.05.2020. Водночас позовна заява передана у відділення поштового зв`язку з метою направлення її до суду 01.06.2020, тобто в межах встановленого десятиденного строку звернення до суду.

Також ухвалою від 09.06.2020 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 61244031 або оригінали матеріалів виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні.

Повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, а також направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 287 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служб.

12.06.2020 на адресу суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі у порядку письмового провадження.

16.06.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, а також витребувані судом належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 61244031.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження ВП № 58487233 з примусового виконання виконавчого листа № 1626/11, виданого 02.02.2012 Козятинським міськрайонним судом про стягнення боргу у розмірі 607041,76 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

При примусовому виконанні виконавчого провадження державним виконавцем проведено опис та арешт майна, а саме будинок, який розташовано за адресою: м. Козятин, вул. Стуса, 26 та здійснено спробу реалізації цього будинку через електронні торги ДП «СЕТАМ», однак будинок не було реалізовано.

Також відповідач зазначає, що постановою від 11.02.2020 за заявою стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» про повернення виконавчого документу, було повернуто виконавчий документ без подальшого виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а в пункті 5 постанови вирішено «винести постанову про стягнення виконавчого збору в окреме провадження».

11.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61244031 про стягнення з позивачки виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн.

Крім того відповідач зазначає, що в ході проведених виконавчих дій старшим державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 61244031 накладено арешт на майно та кошти боржника, оголошено в розшук транспортний засіб TOYOTA CAMRY, легковий, 2018 року.

Оскільки у боржника відсутні кошти на рахунках та інше майно на яке можливо звернути стягнення, транспортний засіб органами МВС не розшуканий, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що спірна постанова від 25.02.2020 є правомірною та скасуванню не підлягає.

22.06.2020 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Тому, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про судове засідання однак у судове засідання не прибули, та керуючись нормою ч. 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

19.12.2011 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області прийнято рішення по справі № 2-1626/11, яким задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвище позивачки " ОСОБА_4 " до реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Визначено за ОСОБА_2 заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції за кредитним договором укладеним між сторонами 07.03.2008, в сумі 76149,6 доларів США, що еквівалентно станом на 1.07.2011 за курсом НБУ 607041, 76 грн.

Звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно договору іпотеки від 07.03.2008 укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції та ОСОБА_3 , а саме житловий будинок з господарськими будівлями вартістю 86504,00 грн., розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,532 га, вартістю 114247,00 грн., розташовану за адресою м. Козятин, вул. Стуса, 26.

Зобов`язано провести реалізацію заставного майна шляхом проведення прилюдних торгів.

19.12.2011 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі № 2-1626/11 (а.с.14).

На підставі виконавчого листа від 19.12.2011 та заяви стягувача, постановою органу ДВС від 02.02.2012 відкрито виконавче провадження АСВП 58487233.

У рамках виконавчого провадження органом ДВС прийнято постанову від 02.02.2012 про стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн, яку позивачка не оскаржує.

В подальшому, 26.11.2019 АТ «Райффайзен Банк Аваль» (стягувач у виконавчому провадженні) звернувся до Козятинського міськрайонного відділу ДВС із заявою про повернення виконавчого документа, а саме, виконавчого листа № 2-1626/11, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 19.12.2011, за заявою стягувача.

На підставі заяви стягувача від 26.11.2019 державним виконавцем винесено постанову від 11.02.2020 про повернення виконавчого документу без подальшого виконання керуючись при цьому п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а в пункті 5 постанови вирішено «винести постанову про стягнення виконавчого збору в окреме провадження».

Постановою Старшого державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Полончук Т.О. від 11.02.2020 у виконавчому провадженні ВП № 58487233 вирішено стягнути з боржника (позивачки у справі) виконавчий збір у розмірі 60704,18 грн, а іншою постановою від 11.02.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 61244031 з примусового виконання постанови Козятинського МР ВДВС від 02.02.2012 № 2-1626/11 про стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн. (а.с.41).

Статус стягувача у виконавчому провадженні ВП № 61244031 набув Козятинський МР ВДВС, а боржника ОСОБА_1 (позивачка у цій справі).

25.02.2020 Старшим державним виконавцем Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Полончук Т.О. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61244031 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн. (а.с.42).

Позивачка вважає постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61244031, винесену 25.02.2020, неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на її думку органом ДВС незаконно вирішено стягнути із неї виконавчий збір в розмірі 60704,18 грн.

При цьому позивачка не оскаржує як постанову від 02.02.2012 та від 11.02.2020 про стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн, так і постанову від 11.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 61244031 з примусового виконання постанови Козятинського МР ВДВС від 02.02.2012 № 2-1626/11 про стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн.

Однак свою незгоду із постановою від 25.02.2020 ОСОБА_1 аргументує із посиланням на обставини, які пов`язані із підставами для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Частиною 1 ст. 13 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч. 1, 2 ст. 15 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову (ч. 4 ст. 37 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Козятинському міськрайонному відділі ДВС знаходилось виконавче провадження ВП № 58487233 з примусового виконання виконавчого листа № 1626/11, виданого 02.02.2012 Козятинським міськрайонним судом про стягнення боргу у розмірі 607041,76 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

За заявою стягувача (АТ «Райффайзен Банк Аваль») від 26.11.2019 про повернення виконавчого документу, постановою органу ДВС від 11.02.2020 було повернуто виконавчий документ без подальшого виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в пункті 5 якої прописано «винести постанову про стягнення виконавчого збору в окреме провадження».

Частиною 3 ст. 40 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження ВП № 58487233 органом ДВС прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн, ще 02.02.2012. В подальшому у день прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, іншою постановою від 11.02.2020 також вирішено стягнути із ОСОБА_3 (прізвище позивачки до 27.04.2016) виконавчий збір в розмірі 60704,18 грн.

Сторонами у справі не надано доказів того, що виконавчий збір в сумі 60704,18 грн на момент повернення виконавчого документу згідно постанови від 11.02.2020 було стягнуто із боржника у виконавчому провадженні, що стало підставою для виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження (ВП № 61244031) та відкриття провадження з метою її виконання, адже така постанова вважається виконавчим документом. Про відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61244031 від 11.02.2020 про стягнення з позивачки виконавчого збору в розмірі 60704,18 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Із наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що з метою проведення виконавчих дій старшим державним виконавцем Полончук Т.О. у виконавчому провадженні ВП № 61244031 накладено арешт на майно та кошти боржника постановами від 05.06.2020, а іншою постановою від 05.06.2020 оголошено в розшук транспортний засіб TOYOTA CAMRY, легковий, 2018 року (а.с.39-40, 44).

25.02.2020 старшим державним виконавцем Полончук Т.О. у виконавчому провадженні ВП № 61244031 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.42).

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні врегульовані статтею 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ визначені .

Частиною 1 статті 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ передбачені загальні умови стягнення, та передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відтак, загальними умовами стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є: 1) відсутність у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах; 2) відсутність чи недостатність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум; 3) виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Як вище зазначалося судом, заходи з метою накладення арешту на майно та кошти боржника, оголошення в розшук транспортного засобу боржника державним виконавцем вживались 05.06.2020, тобто вже після прийняття оскаржуваної постанови від 25.02.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак така порядковість вчинення виконавцем дій та прийняття постанов не свідчить про неправомірність постанови від 25.02.2020, адже відповідач при її прийняття керувався спеціальною нормою ч. 2 ст. 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ, в силу якої за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Отже, враховуючи віднесення постанови про стягнення виконавчого збору до "інших виконавчих документів" у розумінні ч. 2 ст. 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ, а також статус Козятинського МР ВДВС як стягувача у виконавчому провадженні ВП № 61244031 про стягнення виконавчого збору, суд вважає, що прийняття оскаржуваної постанови від 25.02.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ще до вчинення дій з метою примусового звернення стягнення на майно боржника відповідає вимогам ч. 2 ст. 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (ч. 3 ст. 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ).

Тому, приймаючи оскаржувану постанову від 25.02.2020 відповідач дотримався норм ч. 2 ст. 68 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ, яка врегульовує спеціальні умови стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Встановлений державним виконавцем у оскаржуваній постанові розмір стягнення становить 20 % від доходів боржника, що не перевищує гранично допустимий розмір стягнення передбачений ст. 70 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ.

З огляду на встановлені обставини справи та аналіз норм закону, які регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті постанови від 25.02.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61244031 діяв на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений нормами Закону від 02.06.2016 № 1404-VIIІ. Отже, постанова від 25.02.2020 є правомірною та скасуванню у судовому порядку не підлягає.

Щодо аргументів позивачки про незаконність стягнення із неї виконавчого збору в сумі 60704,18 грн., які нею застосовані при оскарженні постанови від 25.02.2020, то при їх аналізі суд керується наступними мотивами.

Суд погоджується із твердженнями позивачки про те, що протиправність постанови про стягнення виконавчого збору буде мати наслідком скасування й похідних від неї рішень державного виконавця, які приймалися з метою стягнення виконавчого збору. Також суд не ставить під сумнів існування правових позицій Верховного Суду, на які зіслалася ОСОБА_1 у позовній заяві.

Однак, позивачкою не враховано, що розглядаючи справу предметом позову у якій є вимога про скасування постанови від 25.02.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, суд не наділений повноваженнями перевіряти правомірність іншого рішення суб`єкта владних повноважень, вимога про скасування якого не є предметом позову у справі. Щодо правових висновків суду касаційної інстанції на які зіслалася позивачка, то такі можуть бути застосовані саме у справах де однією або єдиною позовною вимогою є вимога позивача про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Тому, у випадку незгоди позивачки із постановою про стягнення виконавчого збору, нею у порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України може бути подано інший позов про визнання такої постанови протиправної та її скасування. І лише в межах такої справи суд може надати оцінку як підставам для стягнення так і розміру стягнутого виконавчого збору.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення (ухвалення).

Відповідно до п. 9 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Козятинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. П. Орлика, 5, м. Козятин, Вінницька область, 22100, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович