Справа № 460/1755/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2020 року м. Рівне №460/1755/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник Добродій О. М.,

відповідача: представник не прибув,

третьої особи відповідача: представник Пашинський А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доШевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
про визнання незаконним та анулювання актового запису,
В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського районного у місіті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з позовом про визнання дій неправомірними, скасування змін до актового запису.

Ухвалою суду від 29 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Третьою особою яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 оскаржено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року зупинено провадження у справі до перегляду судом апеляційної інстанції ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 по справі №817/1755/19.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 460/1755/19.

01 жовтня 2019 року поновлено провадження у даній справі.

12 листопада 2019 року судом постановлено ухвалу з питань закриття провадження у справі, якою третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з мотивів непідсудності даної справи Рівненському окружному адміністративному суду за предметною підсудністю.

12 листопада 2019 року позивачем подана до суду заява про уточнення позовних вимог, яка прийнята до розгляду.

Згідно вказаної заяви позивач просить суд розглядати позовні вимоги в наступній редакції: визнати незаконними та скасувати зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_5 та у графу «Відомості про батька: дата народження батько ОСОБА_6 » де інформація відсутня змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

17 грудня 2019 року позивачем подана до суду заява про зміну підстав позову, шляхом збільшення підстав позову, збільшення позовних вимог, яка відповідає вимогам ст. 167 КАС України та прийнята судом до розгляду.

З врахуванням заяв про уточнення позовних вимог та про зміну підстав позову, позивач просить суд: визнати протиправними дії Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, які мали місце 21 серпня 2004 року щодо внесення змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізвище батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_2»; визнати незаконними та скасувати зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізвище батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

17 березня 2020 року відкладено підготовче судове засідання за клопотанням сторони позивача.

21 квітня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову, шляхом збільшення підстав позову, та просили суд позов задовольнити повністю. Звернули увагу суду на те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заповітом та згідно спадкового договору від 10.11.2018 року. Зазначили, що після смерті ОСОБА_6 на адресу позивачки надійшла позовна заява ОСОБА_2 з якої вона дізналася, що батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , у зміненому актовому записі про народження, зазначено спадкодавця ОСОБА_6 . Позивачка, вважає дії відповідача, які мали місце 21 серпня 2004 року, по внесенню змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неправомірними, а змінений актовий запис де прізвище батька дитини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та додано інформацію щодо дати народження батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_4 » таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що батько записаний зі слів матері при реєстрації народження ОСОБА_3 , а отже підставою для внесення змін до актового запису про батька дитини може бути або рішення суду про встановлення батьківства, або заява батька про визнання батьківства. Вказує на те, що відповідач зазначає підставою для внесення змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , висновок складений Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та вважає, що це суперечить чинному, на час вчинення дій відповідачем, законодавству. Просили позов задовольнити.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що оскільки актового запису про внесення змін від 21.08.2004 року не існує, то вважає, що анулювання актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 суперечить чинному законодавству. Зазначають, що 21.08.2004 року на підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №179 від 13.08.2004 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві в актовий запис про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 року, складений бюро запису актів громадянського сану Шевченківського району міста Києва внесені зміни, а саме змінено прізвище батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », додано інформацію щодо дати народження батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_6 », постановлена відмітка про анулювання вперше виданого свідоцтва про народження, а також постановлено відмітку про видачу нового свідоцтва про народження. Зазначають, що відповідно до номенклатури справ термін зберігання документів про внесення змін до актового запису про народження сплив, а тому на сьогодні вони знищені, зокрема і висновок відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, який став підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Просили справу розглядати за їх відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення в яких позов вважає таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Зазначає, що відповідач є неналежним, оскільки позивачем оскаржуються дії, які мали місце 21 серпня 2004 року і які вчинялися реєстратором Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а не Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Крім того вважає, що позивач ОСОБА_1 не є належним позивачем у даній справі, оскільки її права ніяким чином не порушені діями відповідача. Вказує на те, що спір не підсудний Рівненському окружному адміністративному суду, а справу слід розглядати в суді загальної юрисдикції. Звертає увагу суду на те, що зміни в актовий запис №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які здійснив відповідач у 2004 році є виправленням помилок, допущених при вчиненні актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 підтримав письмові пояснення щодо суті спору своєї довірительки та додатково суду пояснив, що жодні права позивача не порушені діями та рішеннями відповідача, а отже не підлягають захисту. Крім того, звернув увагу суду на те, що прізвище батька у актовому записі №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 було помилково записано « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 » та не зазначена дата його народження. Вважає, що відповідач у даній справі є неналежним, оскільки не вчиняв дії, які мали місце 21 серпня 2004 року, по внесенню змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що дії відповідача є правомірними, а змінений актовий запис де прізвище батька дитини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та додано інформацію щодо дати народження батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_4 » законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заповітом від 23.11.2018 року та згідно спадкового договору від 10.11.2018 року, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_8 .

Позивачка є племінницею померлого ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 від 19.10.1966 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 від 22.06.1956 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 від 09.02.1965 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 від 24.06.1965 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.11.1993 року.

ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про оскарження заповіту та спадкового договору, до позовної заяви ОСОБА_2 додала повторне свідоцтво про своє народження серії НОМЕР_6 від 21 серпня 2004 року, в якому зазначено, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - « ОСОБА_6 ». ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом про визнання дій Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві , які мали місце 21 серпня 2004 року, по внесенню змін до актового запису №1971 від 26.12.1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - неправомірними, а змінений актовий запис щодо прізвища батька із зазначенням прізвища батька замість ОСОБА_13 та зазначення його року народження вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

З дослідженої судом копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 21 серпня 2004 року вбачається, що воно видано повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, на сьогодні - Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та у графі «Батько» зазначено « ОСОБА_6 ».

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.07.1970 року у справі №2-1120 ОСОБА_6 визнано недієздатним.

Як вбачається з копії актового запису цивільного стану про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 року, який складений бюро запису актів громадянського стану Шевченківського району міста Києва (на теперішній час Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), 21 серпня 2004 року у вказаний актовий запис внесено зміни, на підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №179 від 13.08.2004 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, а саме змінено прізвище батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », додано інформацію щодо дати народження батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_6 », проставлена відмітка про анулювання вперше виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , а також додано відмітку про повторно видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 21.08.2004 року. Крім того, у графі 24, зазначеного вище актового запису, «особливі позначки» вказано, що батько записаний за заявою матері.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, які мали місце 21 серпня 2004 року щодо внесення змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізвище батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_2», а відповідні зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізвище батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_2»- незаконними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі - Закон №2398-VI ).

Частиною 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI) визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Приписами частини 1 статті 22 Закону № 2398-VI передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 Закону № 2398-VI зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано згаданим Законом та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі - Правила).

На момент внесення змін до актового запису актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулювалися розділом V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім`ю України (Кодекс затверджено Законом N 2006-VII ( 2006а-07 ) від 20.06.69, ВВР, 1969, N 26, ст. 204 та введено в дію Указом Президії ВР №2476-VII (2476-07) від 29.12.69, ВВР, 197, №2, ст..16) та наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 №86/5 «Про затвердження Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану».

Відповідно до ст. 161 Кодексу про шлюб та сім`ю України (Закон N 2006-VII) виправлення помилок і внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану.

Порядок реєстрації встановлення батьківства, на момент внесення змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у графу «батько» (21 серпня 2004 року) регулювався ст.. 188 Кодексу про шлюб та сім`ю України (Закон N 2006-VII) відповідно до якої реєстрація встановлення батьківства провадиться в органах реєстрації актів громадянського стану за місцем проживання одного з батьків, або за місцем реєстрації народження дитини, або за місцем постановлення рішення суду про встановлення батьківства.

Згідно ст. 189 Кодексу про шлюб та сім`ю України (Закон N 2006-VII) реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення, а в разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав чи неможливості встановити місце її проживання - за заявою батька.

Статтею 190 Кодексу про шлюб та сім`ю України встановлено, що на підставі акта про встановлення батьківства органи реєстрації актів громадянського стану вносять відомості про батька в актовий запис і видають нове свідоцтво про народження дитини.

З аналізу зазначених норм випливає, що для внесення змін в актовий запис №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у графу «батько», ІНФОРМАЦІЯ_7 , необхідна була заява батьків ОСОБА_3 , в тому числі і ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте така заява не могла мати юридичної сили, оскільки з 1970 року померлий ОСОБА_6 визнаний недієздатним на підставі рішення суду від 08.07.1970 року у справі №2-1120.

На момент вчинення дій відповідачем, пов`язаних з внесенням змін в актовий запис №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графу «батько», тобто 21 серпня 2004 року, діяв наказ Міністерства юстиції України від 26.09.2002 року №86/5 «Про затвердження Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану» (далі Положення №86/5).

Відповідно до п. 1.16 Положення №86/5 унесення змін, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану не дозволяються за заявою представника за довіреністю, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 126 Сімейного кодексу України.

Розділом ІІ Положення №86/5 передбачено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану подаються до відділу реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених ст. 53 Сімейного кодексу України ( 2947-14 ), також до відділу реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міста обласного значення) управління юстиції за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб.

Пунктом 2.9. Положення №86/5 Підставою для внесення змін у актові записи цивільного стану є:

- рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини із актового запису про народження, скасування або

визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін у актові записи цивільного стану;

- висновок відділу реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення) управління юстиції або відповідної консульської установи чи дипломатичного представництва України в іншій державі;

- заява матері та батька дитини про визнання батьківства (додаток 3);

- заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України ( 2947-14 );

- заява батька дитини про визнання батьківства в разі смерті матері, оголошення її померлою, визнання недієздатною, безвісно відсутньою або позбавлення батьківських прав, що підтверджується свідоцтвом про смерть або відповідним рішенням суду (додаток 4);

- заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища, прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України ( 2947-14 ) (додаток 5);

- заява обох батьків про зміну прізвища дитини у разі зміни прізвища одного з них та за згоди дитини, яка досягла семи років, згідно із статтею 148 Сімейного кодексу України ( 2947-14 ) (додаток 6);

- актовий запис про переміну прізвища, імені, по батькові;

- актовий запис про реєстрацію шлюбу та розірвання шлюбу (у цих випадках одночасно змінюється прізвище того з батьків, прізвище якого буде мати надалі дитина);

- рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням або рішенням райдержадміністрації чи виконавчого комітету про зміну прізвища неповнолітньої дитини відповідно до частини 4 статті 148 Сімейного кодексу України ( 2947-14 ).

Унесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

В той час п. 2.11. зазначеного Положення визначено випадки, коли складається висновок відділу реєстрації актів цивільного стану, саме: - якщо актовим записом цивільного стану передбачені, але в ньому відсутні прізвище, власне ім`я, по батькові або громадянство батьків;

- якщо прізвище, власне ім`я та по батькові зазначено без урахування національних традицій;

- якщо при реєстрації народження дитині присвоєне прізвище або власне ім`я без урахування побажань батьків або одного з них;

- якщо дитина має власне ім`я, відмінне від того, яке зазначено в актовому записі про народження, і цього вимагають інтереси дитини;

- при необхідності зміни прізвища, власного імені, по батькові у зв`язку із зміною статі;

- при впізнанні особи, смерть якої була зареєстрована як невідомої (за наявності протоколу впізнання трупа);

- при зміні громадянства;

- при зміні батьком або матір`ю прізвища (відповідно до статті 53 Сімейного кодексу України ( 2947-14 ) та необхідності внесення змін до актового запису про народження їх дитини (висновок складається з урахуванням вимог, зазначених у статті 148 Сімейного кодексу України);

- якщо під час реєстрації акта цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості)

З аналізу зазначених норм, випливає, що у випадку встановлення батьківства висновок відділу реєстрації актів цивільного стану не може бути підставою для внесення змін до актового запису.

П. 2.12. наказу Міністерства юстиції України від 26.09.2002 №86/5 «Про затвердження Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану», визначено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в актові записи цивільного стану на підставі рішення суду про визнання батьківства, при цьому в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Крім того П. 2.12. наказу Міністерства юстиції України від 26.09.2002 №86/5 «Про затвердження Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану» передбачено, що за наявності заяви матері та батька дитини про визнання батьківства в актовий запис про народження, який складено відповідно до ст. 135 СК України (відомості про батька внесені за заявою матері), уносяться відомості про батька, змінюється по батькові дитини і, на бажання батьків змінюється її прізвище. Також можливо внести відомості про батька дитини на підставі заяви батька дитини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 визнано недієздатним його заява, навіть за наявності, не могла створювати юридичних наслідків.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що необхідною підставою для внесення зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 року щодо відомостей про батька, мало бути саме рішення суду про визнання батьківства.

Відповідачем не заперечується факт відсутності такого рішення суду, а представником третьої особи на стороні відповідача у судовому засіданні підтверджено те, що рішення суду про встановлення батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_2 не існує.

Суд приходить до переконання, що у зв`язку з тим, що станом на 21 серпня 2004 року, необхідні підстави для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 року, у відповідача були відсутні, а дії по внесенню змін, які було ним здійснено на підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №179 від 13.08.2004 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, є неправомірними і як наслідок є незаконними та такими, що підлягають скасуванню зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження батько ОСОБА_6 » де інформація відсутня змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Суд зазначає, що ОСОБА_6 станом на 2004 рік визнано недієздатним на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 липня 1970 року у справі №2-1120/1970 р.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 , відомості про якого внесені у графу «батько», у порядку внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 року, позбавлений дієздатності, та враховуючи, що відомості про батька, у вказаному акті про народження, були внесені за заявою матері - « ОСОБА_15 » без зазначення дати народження» єдиною підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження, в частині відомостей про батька дитини, є рішення суду про встановлення батьківства.

Так, відповідно до ст. 189 розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім`ю України (Кодекс затверджено Законом N 2006-VII ( 2006а-07 ) від 20.06.69, ВВР, 1969, N 26, ст. 204 та введено в дію Указом Президії ВР №2476-VII (2476-07) від 29.12.69, ВВР, 197, №2, ст..16) реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення, а в разі смерті матері, визнання її недієздатною, позбавлення її батьківських прав чи неможливості встановити місце її проживання - за заявою батька. Реєстрація встановлення батьківства щодо дітей, які досягли повноліття, допускається лише за їх згодою.

Тобто, всупереч вимогам вказаної норми, відповідач вніс зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 року щодо відомостей про батька не на підставі рішення суду про встановлення батьківства, а на підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №179 від 13.08.2004 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що свідчить про неправомірність дій відповідача та підтверджує незаконність таких змін.

Відповідно до п. 4.4. Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» (в редакції чинній на сьогодні) актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі: рішення суду; висновку районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції, складеного у випадках, передбачених статтею 39 Сімейного кодексу України, за заявою заінтересованої особи; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі про анулювання поновленого або повторно складеного актового запису цивільного стану;висновку дипломатичного представництва або консульської установи України про анулювання первинного актового запису цивільного стану.

Згідно пункту 4.6.Правил відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України анулює первинні актові записи цивільного стану на підставі рішення суду про: анулювання актового запису цивільного стану.

Щодо доводів третьої особи, яка не завляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про неналежність позивача так як уважає, що її права та зконні інтереси жодним чином не порушені діями відповідача та про те, що справа не підсудна адміністративному суду, суд зазначає наступне.

Конституція України встановлює, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тому права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Суб`єктивні права і свободи людини не вичерпуються тими, які прямо закріплені Конституцією України. У силу взаємопов`язаності різних сфер правовідносин та взаємодії галузей права, які регулюють ці сфери, особисті немайнові права мають не лише приватноправове, але й публічно-правове значення. Зокрема, публічно-правовими є відносини, в які вступає особа з державними органами та іншими суб`єктами владних повноважень у процесах, коли держава здійснює свою конституційну функцію утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Частина третя статті 49 ЦК України встановлює, що актами цивільного стану, які підлягають державній реєстрації є народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть. Відповідно до частини четвертої цієї статті державна реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою:

- особи, щодо якої складено запис;

- одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини;

- опікуна недієздатної особи;

- спадкоємця померлого;

- представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Зазначені норми містить також пункт 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону, пункту 2.1 Правил органами державної реєстрації актів цивільного стану, уповноваженими розглядати заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану та приймати відповідні рішення, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів та оцінки достатності наявних підстав орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому (абзац другий частини першої статті 22 Закону).

Частини перша та друга статті 55 Конституції України гарантують право кожного шукати захисту своїх прав і свобод у суді, оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як зазначено в абзаці третьому частини першої статті 22 Закону, заявник має право оскарження відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану у судовому порядку; така можливість прямо передбачена пунктом 1.15 Правил. Об`єктом спору у таких справах є відповідний актовий запис цивільного стану, а безпосереднім предметом розгляду судами адміністративної юрисдикції - дії відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Як зазначив Конституційний Суд України, "рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів" (пункт 4.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 -11).

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тобто суб`єкт владних повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правилам відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції присвячений пункт 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20.05.2013 № 8 , який встановлює, що вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції.

Таким чином, критерієм віднесення спорів, що виникають у зв`язку з вчиненням дії по внесенню змін до актових записів, органу державної реєстрації актів цивільного стану, до юрисдикції адміністративних судів, є природа правовідносин, які лежать в основі такого спору. При цьому варто брати до уваги, що, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими (пункт 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011).

Вирішуючи питання про природу правовідносин, які лежать в основі даної категорії спорів, потрібно взяти до уваги те, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану. Оскільки державна реєстрація актів цивільного стану має публічно-правову природу, звертаючись із заявою (вимогою) до такого органу, особа вступає у публічно-правові відносини з державою в особі уповноваженого державного органу. Внаслідок цього при користуванні будь-яким із правил відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції, зазначених у пункті 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20.05.2013 № 8, спір щодо дій органу державної реєстрації актів цивільного стану по внесенню змін до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належить до адміністративної юрисдикції.

У даній категорії спорів варто взяти до уваги, що предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи або вчинення дій по внесенню змін без достатніх на це підстав є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права. Як випливає з вимоги статті 2 КАС України, при цьому суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення таких змін або відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Таким чином, документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Водночас суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

Через те, що у справах досліджуваної категорії спір пов`язаний із реалізацією певних особистих немайнових прав, позивачем, є фізична особа - громадянин України, яка володіє адміністративно-процесуальною дієздатністю.

Водночас відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Як випливає з цієї норми, у справах цієї категорії позивачем може бути фізична особа - громадянин України, іноземець, особа без громадянства, яка звертається з позовом щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів, порушених, на думку позивача, рішенням, діями чи бездіяльністю органу державної реєстрації актів цивільного стану. Водночас необхідно звернути увагу, що норми матеріального права вносять певне уточнення до такого розуміння позивача у справах, пов`язаних зі спорами, що виникають у зв`язку з діями органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану здатний порушити права, свободи та інтереси особи, яка звертається із заявою щодо внесення виправлення чи зміни в актовий запис цивільного стану, в тому випадку, якщо відповідним законом встановлено, що звернення такої особи може бути підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану. Відповідно до частини другої статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (зазначені норми містить також пункт 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання), внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою:

особи, щодо якої складено запис;

одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини;

опікуна недієздатної особи;

спадкоємця померлого;

представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Саме ці суб`єкти, наділені правом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо внесення виправлення чи зміни в актовий запис цивільного стану, повинні вважатися належними позивачами у розглядуваній категорії справ.

Відповідно до частини четвертої статті 269 ЦК України "особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно", тобто до моменту смерті. Особисті немайнові права не входять до складу спадщини (пункт 1 частини першої статті 1219 ЦК України); тому, за окремими винятками, встановленими законом -33, після смерті особи перехід таких прав до інших осіб не настає. Таким чином, внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист свої власних прав, свобод та інтересів.

Суд приходить до висновку, що належним позивачем у даній справі є особа, наділена правом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо внесення виправлення чи зміни в актовий запис цивільного стану. Такі особи визначені частиною другою статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та пунктом 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та до категорії таких осіб відносяться зокрема спадкоємці, а отже позивачка, яка є спадкоємицею померлого ОСОБА_6 є належним позивачем у даній справі.

Така позиція суду узгоджується з позицією ВАСУ викладеною у постанові пленуму №16 від 29.09.2016 року.

Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеного вище випливає, що оскаржувані дії суб`єкта владних повноважень, які мали місце 21 серпня 2004 року щодо внесення змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізивще батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_2», а відповідні зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізивще батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_2» вчинені не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення таких дій; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, з ознаками дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, а тому є незаконними, та підлягають скасуванню.

У відповідності до статті 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, понесені позивачем судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (вул. Академіка Ромоданова, буд. 17, м. Київ, 04107, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 ), про визнання незаконним та анулювання актового запису - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо внесення 21 серпня 2004 року змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині внесення змін до графи "Відомості про батька" де прізвище батька з " ОСОБА_4 " змінено на " ОСОБА_5 " та у графу "Відомості про батька: дата народження" де інформація відсутня змінено на " ІНФОРМАЦІЯ_6 ".

Визнати незаконними та скасувати зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині внесення змін до графи "Відомості про батька" де прізвище батька з " ОСОБА_4 " змінено на " ОСОБА_5 " та у графу "Відомості про батька: дата народження" де інформація відсутня змінено на " ІНФОРМАЦІЯ_6 ".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (вул. Академіка Ромоданова, буд. 17, м. Київ, 04107, ), судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 червня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.