Справа № 380/678/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/678/20 пров. № А/857/4146/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Запотічного І.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Довгань В.І.;

від відповідача - Сільченко О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Мричко Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 24.02.2020р., м.Львів, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.01.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. № 5732/814 від 22.11.2019р., яким йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідки про заробітну плату № 18/937вих-19 від 08.11.2019р., виданої прокуратурою Львівської обл.; зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014р. (в редакції від 14.10.2014р.) на підставі довідки прокуратури Львівської обл. № 18/937вих-19 від 08.11.2019р., з розрахунку 90 відсотків середньомісячного заробітку, без обмеженням максимального розміру пенсії, починаючи з 22.11.2019р. (а.с.1-7).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання (а.с.17-18).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 5732/814 від 22.11.2019р «Про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України від 14.10.2014р. № 1697 «Про прокуратуру»; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до ст.86 Закону України № 1697 від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (в редакції від 14.10.2014р.) на підставі довідки прокуратури Львівської обл. № 18/937 вих-19 від 08.11.2019р., з розрахунку 90 відсотків середньомісячного заробітку, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 22.11.2019р. (а.с.27-32).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.37-40).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів /КМ/ України не було прийнято нормативно-правового акту для проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Окрім цього, рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019р. положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014р., якими передбачено підставу для перерахунку пенсії підвищення заробітної плати працівників прокуратури, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому відповідні положення мають застосовуватися лише з 13.12.2019р.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Разом з тим, 15.06.2020р. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи судової практики, що склалася з вирішення наведеної категорії спорів (а.с.59-115).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 працює в органах прокуратури та з 29.05.2015р. одержує пенсію по інвалідності (ІІ група) відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789 від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (а.с.8-11, 15).

21.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Галицького відділу обслуговування громадян в м.Львові (сервісний центр) ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», до якої долучив, зокрема, довідку прокуратури Львівської обл. № 18/937-вих-19 від 08.11.2019р. про заробітну плату станом на 31.10.2019р. (а.с.12).

22.11.2019р. рішенням ГУ ПФ України у Львівській обл. № 5732/814 від 22.11.2019р. відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України. На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії КМ України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури (а.с.13-14).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульовано ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону України № 76-VIII від 28.12.2014р.) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.

Однак, КМ України не прийнято жодного нормативно-правового акта, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

При цьому врахував, що постановою Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі № 826/8546/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019р., якими визнано протиправною бездіяльність КМ України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, зобов`язано КМ України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку і умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Неприйняття КМ України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру в такому перерахунку, оскільки це порушує ст.22 Конституції України.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

На дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 вказаного Закону прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч.12 ст.50-1 цього Закону обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 17 ст.50-1 зазначеного Закону встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014р., який набрав чинності 01.01.2015р., норми ч.18 ст.50-1 Закону №1789-XII викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

На виконання законодавчих змін КМ України жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

Починаючи з 15.07.2015р., набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р. та втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991р., крім положень п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абз.1 ч.2 ст.46-2, ст.47, ч.1 ст.49, ч.5 ст.50, чч.3, 4, 6 та 11 ст.50-1, ч.3 ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст.55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15.12.2015р.

Разом з тим, Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р., в редакції на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, не містив аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до ч.20 ст.86 цього Закону, в редакції Закону № 76-VIII від 28.12.2014р., умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.

Підпунктом 1 п.13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» КМ України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Постановою КМ України № 657 від 30.08.2017р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» внесені зміни у постанову КМ України № 505 від 31.05.2012р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», зокрема, викладено в новій редакції Схеми посадових окладів працівників прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, мм.Києва та Севастополя, військових прокуратур регіонів і прирівняних до них прокуратур.

Водночас, на час внесення відповідних змін та на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку пенсії (21.11.2019р.) відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991р., КМ України відповідних нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури прийнято не було, а положення ст.50-1 Закону України № 1789-XII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» щодо перерахунку призначених пенсій в порядку, визначеному КМ України, втратили чинність.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії КМ України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку та обов`язку органів ПФ України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону України № 1789-XII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», а отже, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури згідно з постановою КМ України № 657 від 30.08.2017р.

Стосовно покликань позивача на ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991р., як на законодавчу підставу перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), зазначив, що за загальновизначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, діюче законодавство України на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, не містило положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Разом з тим, Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13.12.2019р. (справа № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19)) положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (зі змінами), яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, визнано такими, що не відповідає Конституції України.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні установив, що:

ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (зі змінами) не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не КМ України підзаконним актом.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом КМ України, а не законом України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України № 2136-VIII від 13.07.2017р. «Про Конституційний Суд України» визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У Рішенні № 8-зп від 24.12.1997р. у справі № 3/690-97 Конституційний Суд України зазначив, що ч.2 ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Згідно Рішення від 30.09.2010р. у справі №1-45/2010 за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» № 2222-IV від 08.12.2004р. (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.01.2019р. (справа № 820/2462/17), від 19.11.2018р. (справа № 755/4893/18 (755/18431/15-а), від 15.05.2019р. (справа № 640/20317/16а).

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Рисовський проти України» зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб» (п.70).

Принцип «належного урядування», як правило не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення «Москаль проти Польщі»). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються .

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», зі змінами, якою передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, визнані неконституційними та втратили чинність з 13.12.2019р., як це визначено ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019 (справа № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19)), що, також, визначено вказаним рішенням.

Із врахуванням зазначеного, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправної відмови ГУ ПФ України у Львівській обл. в перерахунку пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Львівської обл. № 18/937 вих-19 від 08.11.2019р. з розрахунку 90 відсотків середньомісячного заробітку, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 22.11.2019р.

Щодо вимоги позивача про здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років без обмеження максимального розміру пенсії, то таку слід вважати передчасною, оскільки судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, при цьому належить зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії по інвалідності відповідно до ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» в первинній редакції на підставі довідки прокуратури Львівської обл. № 18/937вих-19 від 08.11.2019р., із розрахунку 90 відсотків місячної заробітної плати, починаючи з 13.12.2019р.; в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, останній в силу приписів п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

В порядку ст.139 КАС України сума сплаченого ГУ ПФ України у Львівській обл. судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки його висновки в частині повного задоволення позову не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. в адміністративній справі № 380/678/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії по інвалідності відповідно до ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» в первинній редакції на підставі довідки прокуратури Львівської обл. № 18/937вих-19 від 08.11.2019р., із розрахунку 90 відсотків місячної заробітної плати, починаючи з 13.12.2019р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 24.06.2020р.