Справа № 580/3324/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3324/19 Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» (надалі за текстом - «ТОВ «ЕДБ») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 01.10.2019 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 2 831 545 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 01.10.2019 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 6 469 467 грн. 50 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «Хаскелл», ТОВ «Атрейд-трейд», ТОВ «Алікла», ТОВ «Вест Сайд» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Черкаській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що перевіркою не підтверджується реальність здійснення господарських операцій.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 27.06.2019 р. по 08.08.2019 р. посадовцями Головного управління ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЕДБ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. з урахуванням п. 102.1 ст. 100 Податкового Кодексу України.

Результати перевірки оформлено актом № 283/23-00-14-0107/33757711 від 09.08.2019р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 134, 140. 188, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого: занижено податок на прибуток на 2 265 236 грн.; занижено податок на додану вартість на 5 175 574 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору поставки № б/н від 17.10.2017 р. ТОВ «Анатек-Захід» зобов`язалось передати у власність ТОВ «ЕДБ» порошок мінеральний неактивований, а останнє - прийняти і оплатити товар.

На підставі цього договору складено видаткові та податкові накладні на суму 296 894 грн. 85 коп., у тому числі 479 482 грн. 48 коп. ПДВ.

Згідно договору поставки нафтопродуктів № 082101 від 21.08.2017 р., видаткових та податкових накладних позивач придбав у ТОВ «Хаскелл» дизельне паливо 1 076 664 грн. 50 коп., у тому числі 179 444 грн. 08 коп. ПДВ.

Відповідно до договору № б/н від 13.04.2008 р., видаткових та податкових накладних позивач придбав у ТОВ «Атрейд-трейд» порошок мінеральний неактивований на суму 635 846 грн. 89 коп., у тому числі 105 974 грн. 48 коп. ПДВ.

За даними договору № б/н від 14.06.2018 р., видаткових та податкових накладних ТОВ «Алікла» реалізувало ТОВ «ЕДБ» порошок мінеральний неактивований на суму 5 438 107 грн. 80 коп., у тому числі 906 354 грн. 31 коп. ПДВ.

На підставі договору № 1/90 від 22.09.2017 р. ТОВ «Вест Сайд» надало позивачеві послуги з монтажу АСУ вартістю 780 000 грн., у тому числі 130 000 ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачені суми включив до складу витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, видаткові накладні, виписані ТОВ «Анатек-Захід» не містять відомостей про посаду та прізвище представника постачальника, а у товарно-транспортних накладних відсутні підписи водіїв та відомості про спосіб розвантаження товару.

Так само і у видаткових накладних виданих ТОВ «Хаскелл» не зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, яка відповідальна за відвантаження.

Згідно податкової інформації, отриманої від ГУ ДФС у Рівненській області, будь-які об`єкти для ведення господарської діяльності у власності чи у користуванні у ТОВ «Атрейд-трейд» відсутні.

Крім того, за результатами проведеного аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Анатек-Захід» взаємодіяло з ризиковими контрагентами і у його діяльності вбачається проведення операцій транзитного характеру з метою штучного формування податкового кредиту для третіх осіб.

Також, ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «Атрейд-трейд», ТОВ «Алікла» є фігурантами у кримінальних провадженнях за фактом придбання та створення суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності.

Згідно даним Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Хаскелл» не придбавало дизельне паливо, а аналіз ІС «Податковий блок» свідчить про відсутність у ТОВ «Алікла» та ТОВ «Вест Сайд» у власності чи в оренді основних фондів та виробничих потужностей.

Із наведеного відповідач дійшов висновку, що зазначені товари та послуги отримані ТОВ «ЕДБ» безкоштовно, а отже їх вартість мала були включена до складу доходу, а не віднесена до витрат та податкового кредиту.

Крім того, перевіркою встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 23 695 грн. внаслідок невірного їх визначення при відображенні операції з продажу промбази та безкоштовної передачі новорічних подарунків, а також завищено податковий кредит на загальну суму 7 880 грн. 53 коп. по операціях ТОВ «Поділля-залізобетон», ТОВ «Вінницястандартметрологія» та у зв`язку з відсутністю податкової накладної на суму 479, 53 грн.

З урахуванням наведеного Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 2 831 545 грн., у тому числі 2 265 236 грн. за основним платежем та 566 309 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 6 469 467 грн. 50 коп., у тому числі 6 469 467 грн. 50 коп., у тому числі 5 175 574 грн. за основним платежем та 1 293 893 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, визначає об`єкт витрат, як продукцію, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Пунктом 12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу до складу прямих матеріальних витрат віднесено вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів; видаткових накладних; рахунків на оплату; банківських виписок; товарно-транспортних накладних; рахунків-фактур; актів здачі-прийняття робіт; які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентами виконувались у повному обсязі.

Факт наявності у позивача податкових накладних сторонами не заперечується і відображений в акті перевірки.

Таким чином, у ТОВ «ЕДБ» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум доходів, витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «Хаскелл», ТОВ «Атрейд-трейд», ТОВ «Алікла», ТОВ «Вест Сайд».

Посилання відповідача на те, що ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «Атрейд-трейд», ТОВ «Алікла» є фігурантами у кримінальних провадженнях, обгрунтовано не взято судом до уваги, оскільки у справі відсутній вирок суду, яким встановлено факти удаваності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Не може бути підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення і твердження Головного управління ДФС у Черкаській області про відсутність у контрагентів позивача необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Такий висновок зроблено відповідачем без дослідження первинних документів, виключно на відомостях наявних в інформаційних базах.

Колегія суддів відхиляє посилання Головного управління ДФС у Черкаській області на те, що видаткові накладні, виписані ТОВ «Анатек-Захід» не містять відомостей про посаду та прізвище представника постачальника, а у товарно-транспортних накладних відсутні підписи водіїв та відомості про спосіб розвантаження товару, оскільки окремі недоліки в оформленні первинних документів не можуть бути підставою для позбавлення платника права податків на формування витрат та податкового кредиту.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, на формування витрат та податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що визначена податковим повідомлення-рішенням № від 01.10.2019 р. сума грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість включає в себе і 31 575, 53 грн. грошового зобов`язання визначеного у зв`язку з заниженням позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 23 695 грн. внаслідок невірного їх визначення при відображенні операції з продажу промбази та безкоштовної передачі новорічних подарунків, а також внаслідок завищення податкового кредиту на загальну суму 7 880 грн. 53 коп. по операціях ТОВ «Поділля-залізобетон», ТОВ «Вінницястандартметрологія» та у зв`язку з відсутністю податкової накладної на суму 479, 53 грн.

Проти цих порушень жодних заперечень ТОВ «ЕДБ» на висловило.

Таким чином, Головне управління ДФС у Черкаській області правомірно збільшило позивачеві суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 31 576 грн. за основним платежем та на 7 894 грн. (31 756 грн. х 25%) за штрафними санкціями.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 р. в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 6 429 997 грн. 50 коп., у тому числі 5 143 998 грн. за основним платежем та 1 258 999 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 23 червня 2020 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко