Справа № 598/238/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 598/238/20 пров. № А/857/5061/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області,

на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2020 року (суддя Гудима І.В., час ухвалення на вказаний, місце ухвалення м.Збараж, дата складання повного тексту 25.03.2020 року),

в адміністративній справі №598/238/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ГРПП Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Ясинчука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області,

про скасування постанови,

встановив:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Інспектора ГРПП Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Ясинчука В.В., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 №284779 від 03.09.2019р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.6 ст.36 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн..

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року в даній адміністративній справі поновлено позивачу строк на звернення до суду із адміністративним позовом, відкрито провадження у даній адміністративній справі та залучено до участі в справі співвідповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою цього ж суду від 25.02.2020 року замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на належного співвідповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

Відповідач Інспектор ГРПП Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Ясинчук В.В. позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Відповідач ГУ Національної поліції в Тернопільській області також позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2020 року позовну заяву задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №284779 від 03 вересня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП.

З цим рішенням суду першої інстанції від 25.03.2020 року не погодився відповідач ГУ Національної поліції в Тернопільській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 03.09.2019р. позивач керував автомобілем «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Грушевського в м. Збараж в якому в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, чим порушив норми ч.6 ст.121 КУпАП. При зупинці автомобіля позивачем всупереч вимогам п.9.9 б) ПДР України не увімкнено аварійну сигналізацію. Внаслідок цього позивач порушив вимоги ч.2 ст.122 КУпАП. У зв`язку з наведеним інспектором ГРПП Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області Ясинчуком В.В. було винесено спірну постанову ДП18 №284779 від 03.09.2019р., якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 425 грн.. Також зазначає апелянт, що відеозапис вчиненого позивачем порушення неможливо надати, у зв`язку з тим, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 30 діб. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що за адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП не може бути застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження згідно ст.125 КУпАП, оскільки цією нормою передбачено, що інші порушення правил дорожнього руху, кім передбачених статтями 121-128, ч.1,2 ст.129, статтями 139, 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження. Також при винесенні спірної постанови позивач не висловлював жодних попереджень та не скористався правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази. Таким чином, на думку апелянта, повні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.03.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Також апелянт просив справу слухати за відсутності його представника, у зв`язку з зайнятістю по службі.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою серії ДП18 №284779 від 03.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності передбаченої ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.6 ст.36 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 9, 40).

Із змісту вказаної вище постанови серії ДП18 №284779 від 03.09.2019 року видно, що підставою для її винесення стало те, що 03.09.2019 року о 02 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керував по вул. Грушевського в м. Збараж транспортним засобом Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, коли водій зупинився, на вимогу працівника поліції, не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9 б ПДР України та ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, зокрема, скасування постанови серії ДП18 №284779 від 03.09.2019 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.6 ст.36 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.9.9-б Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, зокрема з неосвітленим номерним знаком - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч.2 ст.36 КУпАП).

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частиною 6 ст.121, частиною 2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Також, пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім цього, колегія суддів враховує, що статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи видно, що підставою для винесення оскарженої постанови від 03.09.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.2 ст.122, ч.6 ст.36 КУпАП стало те, що ОСОБА_1 в темну пору доби керував транспортним засобом, в якому не освітлювався державний номерний знак, коли водій зупинився, на вимогу працівника поліції, не увімкнув аварійну сигналізацію.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем, може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, уповноважена особа органу Національної поліції має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази фіксації правопорушення.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріалами справи не підтверджено того, що позивач в темну пору доби керував транспортним засобом, в якому не освітлювався державний номерний знак, а також те, що позивач, зупинившись на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну сигналізацію.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано суду належних доказів про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова про адміністративне правопорушення від 03.09.2019 року являється протиправною, оскільки винесена за відсутності доказів вини особи (позивача) у вчиненні порушень ПДР України.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та наділений повноваженнями згідно ст.286 КАС України, скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскарженої постанови серії ДП18 №284779 від 03.09.2019 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, колегія суддів зазначає, що являються безпідставними доводи апелянта про те, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів уже закінчився і тому неможливо надати відеопідтвердження розглядуваних подій за 03.09.2019 року, - оскільки відповідач (апелянт), як суб`єкт владних повноважень, має обов`язок, відповідно до статті 77 КАС України, доказати, тобто надати суду належні і допустимі докази правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

При цьому, ні зміст спірної постанови від 03.09.2019 року, ні матеріали справи не містять даних про те, що фіксування розглядуваного адміністративного правопорушення за 03.09.2019 року проводилось технічними засобами чи в інший спосіб, і що такі технічні дані об`єктивно існували і були знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2020 року в адміністративній справі №598/238/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ГРПП Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Ясинчука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль