Справа № 755/5122/20
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/5122/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 4 батальйону УПП у м. Києві ДПП рядового поліції Гриненко Вадима Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд: визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної поліції 4-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції м. Києва Гриненком Вадимом Ігоревичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії САК №2296630 від 25 березня 2020 р., якою на позивача накладено стягнення - штраф в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 25 березня 2020 року близько 20 год. 00 хв. позивач рухався на своєму автомобілі "MITSUBISHI LANCER" реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Маяковського зі сторони вулиці Драйзера в напрямку проспекта Ватутіна і проїзду перехрестя з вулицею Архітектора Ніколаєва. В цей час з вул. Архітектора Ніколаєва водій ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , рухаючись на автомобілі "VOLKSWAGEN GOLF", реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушуючи підп. е) п.8.7.3, який забороняє рухатись на червоний сигнал світлофора, здійснюючи поворот вліво в сторону просп. В. Маяковського, 12 не справився з керуванням свого автомобіля і ударив передньою частиною свого автомобіля у правий бік автомобіля під керуванням позивача. Як вбачається із схеми місця ДТП, складеної поліцейським 2-ї роти 2-го батальйону УПП в м. Києві Туровим В.В., ця подія сталась 25.03.2020 р. о 20 год. 15 хв. В цьому документі зазначено, що дана схема додається до протоколу про адміністративне правопорушення за №ДПР 18S068628, однак копії протоколу працівники патрульної поліції йому не надали, через що позивач не зміг ознайомитись з його змістом, незважаючи на його вимогу надати його, оскільки він не був згодний з висновком відповідача - інспектора патрульної поліції 4-го батальйону 2-ої роти Гриненка В. 1 . про його винуватість в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП. На місці скоєння ДТП, яка сталася з вини водія ОСОБА_2 , вказаним вище інспектором було винесено постанову Серія САК №2296630 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гри. Згідно тексту цієї постанови суть правопорушення з боку позивача полягає в тому, що він 25.03.2020 р. о 22.05.34 керуючи ТЗ в районі буд. №25-А по просп. В. Маяковського в м.Києві проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. «е» ПДР, а саме порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, які забороняють рух. Дана постанова на думку позивача суперечить обставинам справи та є незаконною через порушення відповідачем вимог чинного законодавства. Зокрема, позивач вказує, що доказом його невинуватості у вчиненні вказаного вище правопорушення є копія відеозапису з відеореєстратора, який зроблений відеореєстратором, що знаходився в його автомобілі на момент ДТП. З нього вбачається, що автомобіль, яким керував позивач, рухався по проспекту Маяковського зі сторони вулиці Драйзера в напрямку проспекта Ватутіна і проїзду перехрестя «просп. В.Маяковського - вул. Архітектора Ніколаєва» у відповідності з вимогами підп. в) п.8.7.3. та п.16.8 Правил дорожнього руху, який визначає, що зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Отже, на думку позивача, порушення Правил дорожнього руху з його боку не було. Крім того, адвокатом Храпійчуком В.О. в інтересах позивача було подано до Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» адвокатський запит про надання Схеми організації дорожнього руху по напрямках світлофорного об`єкту «просп. В. Маяковського - вул. Ніколаєва» в м. Києві станом на 25.03.2020 року, Схему розташування дорожніх знаків на перехресті вул. Ніколаєва та просп. Маяковського в м. Києві станом на 08.01.2020 р. та часової діаграми ЧП №3 світлофорного об`єкту «просп. Маяковського - вул. Ніколаєва» в м. Києві згідно паспортних даних станом на 25.03.2020 р. на часовій діаграмі напрямку 1 показано режим роботи світлофора на перехресті «просп. В.Маяковського - вул. Архітектора Ніколаєва», що відповідає напрямку руху його автомобіля. Напрямок № 3 відображає режим роботи світлофора на цьому перехресті, який відповідає напрямку руху автомобіля "VOLKSWAGEN GOLF" реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно часової діаграми автомобіль позивача в період часу з 48 сек. по 51 сек. (миготливий зелений сигнал світлофора) здійснив виїзд на вказане перехрестя. Проїзд перехрестя відбувся в період часу з 51 сек. по 54 сек. В цей час відбулося зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , хоча в період часу з 48 сек. по 55 сек. по напрямку №3 (виїзд з вул. Архітектора Ніколаєва на проспект Маяковського) було увімкнено червоний сигнал світлофора, а з 55 сек. по 56 сек. - жовтий сигнал світлофора, які забороняли рух автомобілю "VOLKSWAGEN GOLF" реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вказане підтверджується, на думку заявника, записом відеореєстратора з його автомобіля "MITSUBISHI LANCER" реєстраційний номер НОМЕР_1 про подію ДТП на перехресті вул. Ніколаєва та просп. Маяковського в м. Києві. Крім того, позивач звертає увагу, що час вчинення правопорушення у постанові вказано 25.03.2020 року о 22:05:34, в той час, як згідно схеми ДТП, складеної поліцейським, ДТП на тому ж перехресті сталась того ж дня о 20 год. 15 хв.. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не зазначено жодних доказів на порушення позивачем п. 8.7.3 е ПДР України. Також позивач вказує, що відповідачем безпідставно було винесено постанову без складання проколу про адміністративне правопорушення. За сукупністю вказаних обставин, позивач просить визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної поліції 4-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції м. Києва Гриненком Вадимом Ігоревичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП; та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії САК №2296630 від 25 березня 2020 р., якою на позивача накладено стягнення - штраф в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання та витребувано від Управління патрульної поліції в м. Києві:

- належним чином засвідчену копію матеріалів адміністративного провадження щодо події ДТП, яка мала місце 25.03.2020 року о 20 год. 15 хв. по проспекту Маяковського, 12 в м. Києві за участі автомобілів «MITSUBISHI LANCER» (під керуванням ОСОБА_1 ), д.н.з. НОМЕР_1 , та «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_3 (під керуванням ОСОБА_2 );

- належним чином засвідчену копію матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 за яким складено постанову інспектором Гриненком В.І. 25.03.2020 року о 22 год. 05 хв. за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, 25а в м. Києві за ч. 2 ст. 122 КУпАП..

Ухвалою суду від 05 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху для надання строку на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29 травня 2020 року продовжено розгляд адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами 30.04.2020 року, однак станом на час ухвалення рішення у справі своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

29 травня 2020 року Управління патрульної поліції в м. Києві направило на адресу суду заяву щодо виконання вимог, викладених в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року.

Згідно ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

За змістом ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 25 березня 2020 року Інспектором 2 роти 4 батальйону УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Гриненко Вадимом Ігоровичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія САК №2296630 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 25.03.2020 року о 22 год. 09 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту В. Маяковського і місті Києві, проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. е ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого виявляє причини та умови, що спричиняють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

За наведених обставин, при винесені постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В той же час, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особив його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст.. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Досліджуючи наявні у справі докази, суд враховує наданий позивачем DVD диск з відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що позивачем порушено вимоги п. 8.7.3 ґ ПДР України, згідно якого, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, таким чином, посилання позивача про те, що його дії не містять складу адміністративного правопорушення спростовуються наданим позивачем відеозаписом, в той же час, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог п. 8.7.3.е ПДР України, що не відповідає дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №2296630 від 25 березня 2020 року, винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 26.02.2009 року за №77, оскільки в оскаржуваній постанові міститься посилання на порушення позивачем п. 8.7.3.е ПДР України, що не відповідає дійсним обставинам справи, та спростовується наданими позивачем доказів.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого а адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 4 батальйону УПП у м. Києві ДПП рядового поліції Гриненко Вадима Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 139 КАС України, суд присуджує стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 4 батальйону УПП у м. Києві ДПП рядового поліції Гриненко Вадима Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення серія САК №2296630 від 25 березня 2020 року, винесену інспектором патрульної поліції 4-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції м. Києва Гриненком Вадимом Ігоревичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія САК №2296630 від 25 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текс рішення складено 24.06.2020 року.

С у д д я :