Справа № 320/2282/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Київ справа №320/2282/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 14 лютого 2020 р. (ВП № 56285133) про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 221 209 грн. 96 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу без виконання у виконавчому провадженні №56285133 відповідачем стягнуто з позивача основну винагороду. Позивач такі дії відповідача вважає протиправними з огляду на відсутність фактичного виконання виконавчих документів боржником. Зазначає, що основна винагорода приватного виконавця за виконавчим документом майнового характеру стягується у відсотковому співвідношення до фактичної частки виконання такого, чого не було дотримано при винесенні спірної постанови.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Цією ж ухвалою витребувано від відповідача окремі матеріали виконавчого провадження № 56285133.

28 травня 2020 р. від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити у повному обсязі. Стверджує, що оскаржувану постанову винесено у порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства. Основна винагорода приватному виконавцю стягнута у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню, що повністю відповідає вимогам закону.

27 травня 2020 р. до суду від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження з можливістю надання додаткових пояснень.

У зв`язку з поданими клопотаннями сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження протокольною ухвалою суду від 27 травня 2020 р. на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України вирішено здійснювати судовий розгляд справи у порядку письмового провадження.

1 червня 2020 р. до суду від позивача надійшли заперечення на відзив. Зазначає, що відповідачем у відзиві не спростовано доводи, які позивачем викладено в позовній заяві та застосовано норму іншого закону, яка не підлягала застосуванню.

Представником відповідача було подано також клопотання про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що оскаржувану постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14 лютого 2020 р. у виконавчому провадженні № 56285133 позивач отримав 22 лютого 2020 р. Отже, строк звернення до адміністративного суду для оскарження постанови приватного виконавця Говорова П.В. про стягнення з боржника основної винагороди від 14 лютого 2020 р. у виконавчому провадженні № 65285133 минув ще 4 березня 2020 р. Водночас, в ухвалі про відкриття провадження у справі зазначено, що 10 березня 2020 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. У зв`язку з цим, відповідач просить суд залишити позовну заяву без руху.

Щодо поданого клопотання суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

Згідно з матеріалами справи оскаржену постанову позивач отримав 22 лютого 2020 р. Строк на звернення до суду дійсно спливає 4 березня 2020 р. Проте, суд звертає увагу, що позивач вказану заяву направив до суду засобами поштового зв`язку.

Дослідивши конверт, яким було направлено позовну заяву до суду, судом встановлено, що позивач направив позовну заяву до суду поштою 2 березня 2020 р. У зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду засоби поштового зв`язку згідно з приписами ч.9 ст.120 КАС України строк звернення до суду обчислюється з моменту подання позовної заяви до підприємства поштового зв`язку, а саме з 2 березня 2020 р.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки позов подано до суду у визначений законом строк.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

23 листопада 2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис про стягнення заборгованості по кредитному договору за допущення прострочення платежів за період з 3 квітня 2014 р. по 1 жовтня 2015 р. Відповідно до цього виконавчого напису сума заборгованості складається із: заборгованості за кредитом - 1 869 829 грн. 25 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 339 270 грн. 36 коп.; суми плати, що здійснена стягувачем (ПАТ Альфа-Банк») за вчинення виконавчого напису - 3 000 грн. 00 коп., що разом становить суму загальної заборгованості у розмірі 2 212 099 грн. 61 коп.

26 квітня 2018 р. ПАТ «Альфа-Банк» подано до відповідача заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 2 212 099 грн. 61 коп.

24 квітня 2018 р. відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56285133 щодо стягнення заборгованості за виконавчим написом № 16328 від 23 листопада 2015 р. з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 2 212 099 грн. 61 коп. В цій же постанові відповідач також повідомив позивача про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 221 209 грн. 96 коп. Цю постанову направлено на адресу позивача.

24 квітня 2018 р. відповідачем прийнято постанову у виконавчому провадженні №56285133 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить позивачу. Цю постанову направлено на адресу позивача.

26 квітня 2018 р. відповідачем до регіонального сервісного центру МВС у Київській області направлено запит про наявність транспортних засобів, що зареєстровані за позивачем.

26 квітня 2018 р. відповідачем направлено на адресу позивача виклик приватного виконавця на 17 травня 2018 р.

26 квітня 2018 р. відповідачем винесено розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням № 56285133. Відповідно до цього розрахунку позивача повідомлено, що керуючись ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та ч.19 Порядку виплати винагород державним виконавцем та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, встановлено розмір основної винагороди приватного виконавця за виконавчим провадженням 221 209 грн. 96 коп. (2 221 099 грн. 61 коп. х 10 % = 221 209 грн. 96 коп.).

26 квітня 2018 р. відповідачем прийнято постанови у виконавчому провадженні №56285133 про арешт коштів боржника, якими накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у різних установах банків та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 2 470 539 грн. 57 коп. Вказані постанови направлено на адресу позивача.

3 травня 2018 р. відповідачем прийнято постанови у виконавчому провадженні № 56285133 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи позивача (боржника), що отримує дохід у Товариства з обмеженою відповідальністю «Горшенін Консалтинг». Цю постанову направлено на адресу позивача.

7 червня 2018 р. відповідачем направлено запити приватного виконавця до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання засвідчених копій правовстановлюючих документів (державного акта, свідоцтва тощо), витяг та нормативно-грошову оцінку щодо земельної ділянки, що розташована в селі Музичі Києво-Святошинського району Київської області, яка належить позивачу.

19 червня 2018 р. Музичанська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області листом повідомила відповідача, що згідно з кадастровими книгами за позивачем обліковуються дві земельні ділянки загальною площею 0,1495 га та 0,1497 га за адресою: АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2018 р. відповідачем прийнято постанови у виконавчому провадженні № 56285133 про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до вказаної постанови відповідачем описано та накладено арешт на наступне майно: земельна ділянка площею 0,1497 га та земельна ділянка площею 0,1495 га, які розташовані у АДРЕСА_1 . Вказану постанову направлено на адресу позивача.

11 жовтня 2018 р. відповідачем прийнято постанови у виконавчому провадженні № 56285133 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Відповідно до цієї постанови відповідач призначив суб`єкта оціночної діяльності та зобов`язав його надати звіт (висновок) дійсної грошової вартості описаного майна згідно з постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 жовтня 2018 р. Вказану постанову направлено на адресу позивача.

23 жовтня 2018 р. відповідачем отримано звіт № 20181011/01 про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,1495 га, відповідно до якого її вартість становить 141 040 грн. 00 коп.

23 жовтня 2018 р. відповідачем отримано звіт № 20181110/02 про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,1497 га, відповідно до якого її вартість становить 141 227 грн. 00 коп.

23 жовтня 2018 р. відповідачем направлено до Державного підприємства «СЕТАМ» заяви на реалізацію арештованого майна: земельна ділянка площею 0,1495 га та земельна ділянка площею 0,1497 га.

13 грудня 2018 р. Держаним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги щодо вказаних земельних ділянок. За результатами торгів складено протоколи № 375425 та № 375427 від 13 грудня 2018 р., відповідно до яких торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

28 січня 2019 р. Держаним підприємством «СЕТАМ» повторно проведено електронні торги щодо вказаних земельних ділянок. За результатами торгів складено протоколи № 384693 та № 384692 від 28 січня 2019 р., відповідно до яких торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

13 березня 2019 р. Держаним підприємством «СЕТАМ» повторно проведено електронні торги щодо вказаних земельних ділянок. За результатами торгів складено протоколи № 392435 та № 392434 від 13 березня 2019 р., відповідно до яких торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

14 лютого 2020 р. відповідачем прийнято постанову у виконавчому провадженні № 56285133 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, за якою позивачу визначено додаткові витрати виконавчого провадження у розмірі 58 527 грн. 10 коп. Цю постанову направлено на адресу позивача.

14 лютого 2020 р. до відповідача надійшла заява від ПАТ «Альфа-Банк» з проханням повернути виконавчий документ - виконавчий напис № 16328 від 23 листопада 2015 р. в порядку ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

14 лютого 2020 р. відповідачем прийнято постанови у виконавчому провадженні № 56285133 про стягнення з боржника основної винагороди. Відповідно до цієї постанови з позивача (боржника) стягується основна винагорода 221 209 грн. 96 коп. Вказану постанову направлено на адресу позивача.

14 лютого 2020 р. відповідачем прийнято постанови у виконавчому провадженні №56285133 про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до цієї постанови виконавчий документ: - виконавчий напис № 16328, виданий 23 листопада 2015 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пат «Альфа-Банк» коштів в розмірі 2 212 099 грн. 61 коп., повернуто стягувачу. Вказану постанову направлено на адресу позивача.

Позивач вважає постанову відповідача про стягнення з боржника основної винагороди протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 р. № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено конкретні випадки, коли виконавчий збір не стягується, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" ;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з вимогами ч. 3 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 42 Закону № 1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 р. № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Частинами 2, 3 та 4 статті 31 Закону № 1403-VIII передбачено, що винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 31 Закону № 1403-VIII якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (ч. 6 статті 31 Закону № 1403-VIII).

Згідно з вимогами ч. 7 статті 31 Закону № 1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Крім того, порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок № 643).

Відповідно до вимог пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Суд звертає увагу на наступне. На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 56285133 щодо виконання виконавчого напису № 16328 від 23 листопада 2015 р., що містили вимоги майнового характеру, у зв`язку з чим відповідачем проведено розрахунок основної винагороди у вигляді відсотку від суми коштів та вартості майна, що підлягали стягненню.

Частиною четвертою статті 31 Закону № 1403-VIII передбачено, що основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 19 Порядку № 643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. При цьому розмір основної винагороди приватного виконавця залежить від фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у своїй постанові від 3 березня 2020 р. у справі №260/801/19.

Суд зазначає, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення приватним виконавцем не будь-яких дій, пов`язаних з організацією виконавчого провадження, а виключно дій по фактичному стягненню з боржника присуджених за виконавчим документом сум, тобто дії, за наслідками яких було стягнуто, повернуто у примусовому порядку відповідну суму або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1404-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Так, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Суд зазначає, що положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Указані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши постанову від 14 лютого 2020 р. про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні № 56285133 судом встановлено, що відповідачем (приватним виконавцем) зазначено наступне: « 14 лютого 2020 р. надійшла заява представника стягувача АТ «Альфа-Банк» від 5 лютого 2020 р. про повернення виконавчого документа № 16328 без виконання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягував подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Враховуючи вищевикладене, виконавче провадження № 56285133 підлягає завершенню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України Закону України «Про виконавче провадження». В рамках виконавчого провадження № 56285133 з боржника стягнуто 2558 грн. 20 коп., 255 грн. 80 коп. основної винагороди приватного виконавця. Станом на 14 лютого 2020 р. залишок боргу складає 2 209 541 грн. 41 коп.».

Із цієї постанови судом встановлено, що з боржника фактично стягнуто 2558 грн. 20 коп. суми боргу та 255 грн. 80 коп. основної винагороди приватного виконавця. Суд звертає увагу, що відповідачем у постанові визнано, що станом на 14 лютого 2020 р. залишок боргу складає 2 209 541 грн. 41 коп.

При цьому відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження фактичного виконання виконавчого напису № 16328 від 23 листопада 2015 р. про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альф-Банк» коштів у розмірі 2 212 099 грн. 61 коп., що підтверджувало б законність винесення оскаржуваної постанови та розрахунок суми основної винагороди приватного виконавця у розмірі 221 209 грн. 96 коп. (2 212 099 грн. 61 коп. х 10% = 221 209 грн. 96 коп.) як відсоток від фактично стягнутої суми.

Оскільки згідно з положеннями статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункту 19 Порядку № 643 підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум, враховуючи, що приватним виконавцем з боржника стягнуто лише 2558 грн. 20 коп., тобто не було стягнуто на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум у повному обсязі, то за таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин суд визнає, що відповідач, приймаючи постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 221 209 грн. 96 коп., діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, отже не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України та порушив права позивача.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови відповідача 14 лютого 2020 р. у виконавчому провадженні № 56285133 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 221 209 грн. 96 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2212 грн. 09 коп., що підтверджується з квитанціями від 2 березня 2020 р. № 47272 у розмірі 840 грн. 80 коп. та від 7 квітня 2020 р. № 50458 у розмірі 1371 грн. 29 коп..

Суд, керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачу 2212 грн. 09 коп. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 14 лютого 2020 р. у виконавчому провадженні №56285133 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 221 209 грн. 96 коп.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (РНКОПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 2212 (дві тисячі двісті дванадцять) грн. 09 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 .

Відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, адреса: вул. Нове Шосе, 3, м. Буча, Київська область, 08292, РНКОПП - НОМЕР_1 .

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду - 22 червня 2020 р.