Справа № 620/356/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/356/20 Суддя першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, у подальшому заміненого на правонаступника - Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2019 року №0-2526.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розміщеного на сайті Мінекономрозвитку України переліку автомобілів, що є об`єктами оподаткування транспортним податком у 2019 році, належний Позивачу транспортний засіб є об`єктом оподаткування, а відтак підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що, по-перше, згідно відомостей Мінекономрозвитку України вартість належного ОСОБА_1 транспортного засобу складає менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року, по-друге, лише під час розгляду справи ГУ ДПС у Чернігівській області зроблено запит до Мінекономрозвитку України щодо ринкової вартості автомобіля, що свідчить про відсутність у контролюючого органу відомостей про середньоринкову вартість транспортного засобу на момент прийняття індивідуального акту, по-третє, транспортний засіб 2015 року випуску, а відтак станом на 2019 рік йому минуло 4 роки.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом обґрунтовано не враховано наданий ОСОБА_1 розрахунок ринкової вартості автомобіля від 03.07.2019 року, оскільки він не відображає вартість автомобіля станом на 01.01.2019 року, яка, згідно даних Мінекономрозвитку України, становила більше 375 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того, звертає увагу, що розміщення на сайті Мінекономрозвитку України переліку легкових автомобілів, що є об`єктом оподаткування транспортним податком, є достатньою інформацією для контролюючого органу для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Jaguar XJ 2015 року випуску, об`ємом двигуна - 2 995 куб. см, зареєстрованого 17.07.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 02.03.2019 року №0-2526, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 4).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 16, 267 Податкового кодексу України, а також затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на належність транспортного засобу до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2019 році.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Приписи пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Станом на 01.01.2019 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 4 173,00 грн.. З наведеного випливає, що об`єктом транспортного податку є транспортні засоби, середньоринкова вартість яких складає не менше 1 564 875,00 грн. (4 173,00 х 375), та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 вказаної Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).

Згідно п. 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (п. 14 Методики).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2019 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень контролюючого органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році.

Станом на 01.01.2019 року, як вірно встановлено судом першої інстанції, до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку України, віднесено автомобіль Jaguar моделі XJ, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального - бензин, рік випуску - до 4 років включно.

Судом першої інстанції не було враховано, що згідно пп. 14.1.220 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо дня, місяця та року виготовлення транспортного засобу, а згідно даних свідоцтва про його державну реєстрацію роком випуску автомобіля є 2015 рік, то у розумінні положень ПК України календарною датою виготовлення останнього є 01.01.2015 року.

Отже, транспортний засіб ОСОБА_1 марки Jaguar, моделі XJ, 2015 року випуску не віднесений до переліку автомобілів на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку України інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році, зважаючи, що з року випуску вказаного транспортного засобу минуло більше чотирьох років.

Аналогічна позиція щодо застосування вказаних правових норм викладена у постанові Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі № 822/2687/17.

Факт перебування належного Позивачу на праві власності автомобіля поза межами об`єкта оподаткування транспортним податком у 2019 році підтверджується також відомостями Мінекономрозвитку України щодо середньоринкової його вартості - 1 523 796,12 грн. (а.с. 6), що складає 365 мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2019 року.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про помилковість позиції суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного індивідуального акту з огляду на те, що належний Позивачу на праві власності транспортний засіб не включений до Мінекономрозвитку України переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2019 рік, з огляду на його рік випуску.

Разом з тим, судова колегія вважає помилковим посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки транспортний засіб марки Jaguar, моделі XJ, 2015 року випуску, має об`єм двигуна 2 995 куб. см, а до Переліку автомобілів, що є об`єктами оподаткування у 2019 році включений автомобіль тієї самої марки, моделі, типу пального та строку користування, але з об`ємом двигуна 3,0 л, його транспортний засіб за технічними характеристикам не співпадає з автомобілями, що є об`єктами оподаткування транспортним податком, а тому, відповідно, не є об`єктом оподаткування, виходячи з такого.

Мінекономрозвитку України у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2019 році, зазначає об`єм двигуна всіх легкових автомобілів, не у куб. см, як це зазвичай вказується в реєстраційних документах на транспортний засіб, а у літрах з урахуванням закруглення до найближчого основного розряду.

Так, враховуючи, що 1 000 куб.см, є еквівалентом 1,0 літру, об`єм циліндрів двигуна 2 995 куб. см, з урахуванням закруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

Таким чином, у даному випадку мова йде не про не співпадіння технічних характеристик автомобіля, зазначеного у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2019 році, з технічними характеристиками автомобіля Позивача, а про вираження такої технічної характеристики як об`єм двигуна у різних одиницях виміру, а тому безпідставними є доводи ОСОБА_1 щодо неспівпадіння технічних характеристик його автомобіля та технічних характеристик автомобіля, зазначеного у Переліку автомобілів, що є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.06.2018 року у справі №813/3965/17, від 21.02.2019 року у справі №804/1912/18, від 18.04.2019 року у справі №824/720/16-а.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Крім іншого, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з ГУ ДПС у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у загальній сумі 2 102,00 грн., сплаченої за подання позову у розмірі 840,80 грн. згідно квитанції від 23.01.2020 року №П635524 та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 грн. згідно квитанції від 28.04.2020 року №П797694.

Інша частина сплаченої згідно квитанції від 28.04.2020 року №П797694 суми (0,30 грн. (1 261,50 - 1 261,20) підлягає поверненню як надміру сплачена у порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Чернігівській області (14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Реміснича, 11, ) податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2019 року №0-2526.

Стягнути з Головного управління ДПС у Чернігівській області 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Реміснича, 11, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 24» червня 2020 року.