Справа № 360/5181/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2020 року

Київ

справа №360/5181/19

адміністративне провадження №К/9901/14333/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 360/5181/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), де просив:

визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року 31 січня 2016 року в сумі 14736,76 грн;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року 31 січня 2016 року в сумі 14736,76 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року в загальній сумі 12847,34 грн, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року в сумі 14736,76 грн відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Луганській області подало апеляційну скаргу.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі № 360/5181/19 задоволено. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі № 360/5181/19 - скасовано. Прийнято нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є визнання протиправною бездіяльність Головного управління МВС України у Луганській області при нарахуванні в повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Як встановлено судами попередніх інстанцій наказами першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12 грудня 2014 року № 97, від 17 листопада 2015 року № 321, від 07 грудня 2015 року № 341, від 30 квітня 2018 року № 120дск та довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11 липня 2019 року № А-536 підтверджується, що позивач в період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, проходив службу у Головному управлінні Національної поліції у Луганській області, яке є правоохоронним органом.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 перебував на посаді старшого інспектора відділу превенції Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, яка відноситься до категорії В посад державної служби (декларація за 2016 рік).

Отже, позивач є державним службовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

В обґрунтування вказаного твердження, позивач посилається на відсутність єдиної судової практики щодо порядку та підстав нарахування та виплати винагороди за участь в АТО із посиланням на постанови Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/889/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 812/927/16, від 14 лютого 2019 року ц справі № 812/861/17.

Таким чином, позивачем доведено, що через відсутність єдиної судової практики розгляд цієї справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, ОСОБА_1 зазначено, що касаційну скаргу у цій справі подано на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження позивач покликається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновку щодо порядку виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, яка виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів антитерористичної операції, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/889/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 812/927/16, від 14 лютого 2019 року ц справі № 812/861/17.

Таким чином, ОСОБА_1 доведено наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України. Розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до абзацу другого якого строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Керуючись статтями 329-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 360/5181/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

Витребувати з Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/5181/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду