Справа № 640/1062/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1062/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотов І.В., Єгорової Н.М.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку про невідповідність судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженої рішенням Громадської ради доброчесності від 17.06.2019 року у вигляді проколу електронного голосування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десять днів з дня наступного за днем отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог цієї ухвали позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України та відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, оскільки вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що суд у оскаржуваній ухвалі вдався до аналізу тих даних та обставин, про які ні у позовній заяві, ні у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду не йшлося, а також стороною позивача не було надано відповідних доказів, з яких такі обставини можливо було встановити. Крім того, на думку апелянта, суд повністю проігнорував наведені у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду обставини та надані докази, мотивуючи оскаржувану ухвалу лише тими обставинами, які ні в позовній заяві, ні з заяви про поновлення строку звернення до суду не зазначені.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату чи про розгляд справи за участі представників сторін до суду не надходило.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Професійна діяльність суддів є публічною службою.

Як вбачається з матеріалів справи, вона стосується оцінки правомірності висновку про невідповідність судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого рішенням Громадської ради доброчесності від 17.06.2019 року у вигляді проколу електронного голосування.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст.87 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Частиною 5, 6 ст. 87 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що громадська рада доброчесності здійснює свою діяльність у чотирьох колегіях, до кожної з яких входить п`ять членів Ради.

Колегія Громадської ради доброчесності діє від імені Ради.

Громадська рада доброчесності: 1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 2) надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 3) надає, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє; 4) делегує уповноваженого представника для участі у засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді)5) має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді.

Отже, Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Таким чином, оскільки спір у цій справі пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не врахував та дійшов неправильного висновку, що в даному випадку строк звернення до суду становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За частиною другою статті 123 цього Кодексу якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

У вказаному клопотанні ОСОБА_1 на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначає, що у зв`язку з підготовкою документів до участі у конкурсі на зайняття вакантних посад в апеляційному суді, 24.09.2019 року вона подала декларації кандидата на посаду щодо майна до Єдиного державного реєстру декларацій. В цей же день позивач отримала на свою електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 лист-підтвердження такої декларації.

Позивач зазначила, що вказана електрона скринька використовується нею лише з метою, пов`язаною із здійсненням судочинства, виконанням обов`язків щодо подачі декларації, тощо, а тому позивач вказану скриньку регулярно не перевіряє. Перевіривши 24.09.2019 року скриньку, позивач раптово для себе з`ясувала, що ОСОБА_2 , який був помічником члена ВККСУ Козлова А.Г. , надіслав лист "Висновки та рішення ГРД", в якому містилися два файли. Вказаний лист, за твердженням позивача, потрапив до папки "спам", тому був знайдений нею лише у вересні 2019 року. При відкритті файлу " 2019.06.18" ОСОБА_1_висновок", висвітлюється повідомлення "Неправильний файл об`єкта безпеки об`єкта відкритого ключа. Цей файл не може бути використаним як: PKCS#7".

Крім того, позивач вважає, що відповідно до Порядку розгляду Комісією висновку про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності, затвердженого рішенням ВККСУ від 13.10.2016 року № 81/за-16, суддя має бути ознайомлений ГРД з інформацією, що може свідчити про невідповідність його критеріям професійної етики та доброчесності або висновком, та має право надати ГРД відповідні пояснення. Відтак, на думку позивача, законодавцем передбачено єдиний спосіб ознайомлення судді з висновком ГРД, а саме: зобов`язано здійснювати таке ознайомлення, у тому числі з метою дотримання права судді надати відповідні пояснення.

На думку позивача, отримання висновку ГРД на електронну скриньку від помічника члена ВККСУ не є способом ознайомлення позивача з таким висновком, що встановлений законом, та відповідно не може вважатися початком строку, з якого позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Також, позивач зазначила, що оскільки один з двох отриманих файлів мав невірний формат та не відкривався, зміст його залишився невідомим до ознайомлення позивача з суддівським досьє 09.01.2020 року.

Позивач звернула увагу, що під час підготовки адміністративного позову, поданого позивачем у грудні 2019 року, був використаний висновок ГРД, розміщений на її сайті. Натомість після звернення з адміністративним позовом, до позивача надійшла інформація, що висновки ГРД, розміщені на сайті, можуть не співпадати з висновками, що надсилаються до ВККСУ, а через кілька днів такий висновок ГРД було видалено з сайту, з огляду на що позивач вирішила ознайомитись з суддівським досьє та відмовитись від поданого у грудні позову, за результатами ознайомлення з яким, позивач з`ясувала, що висновок ГРД, який був розміщений на сайті та відповідно надісланий позивачу на електронну скриньку, був неповним.

За результатами ознайомлення з суддівським досьє 09.01.2020 року позивачем було виявлено, що висновок ГДР, який був розміщений на сайті та відповідно надісланий їй на електронну скриньку, був не повний, а саме у висновку був відсутній останній лист «Перевірка кваліфікаційного електронного підпису», який мав для дійсності цього висновку вирішальне значення, з огляду на те, що позивачем було з`ясовано, що висновок ГДР від 17 червня 2019 року був підписаний особою, яка відсутня серед членів ГДР.

Оцінюючи зазначені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави для поновлення цього строку, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок розгляду Комісією інформації щодо судді (кандидата на посаду судді), висновку про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, наданих Громадською радою доброчесності визначений Регламентом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням ВККС України від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16.

Так, п.4.10 Регламенту передбачено, що інформація щодо судді (кандидата на посаду судді) (далі -інформація) або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності (далі - висновок) надається до Комісії Громадською радою доброчесності не пізніше ніж за 10 робочих днів до визначеної Комісією дати засідання з проведення співбесіди стосовно такого судді (кандидата на посаду судді) (далі - співбесіда).

Колегією суддів встановлено, що у висновку ГДР зазначено: «Громадська рада доброчесності не змогла забезпечити судді право на відповідь до початку співбесіди з Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, оскільки вона не надала контактної інформації, а співбесіда призначена у строки, які унеможливили таку комунікацію».

Вказані обставини свідчать про те, що ГДР не було ознайомлено ОСОБА_1 з оскаржуваним висновкам.

На думку колегії суддів надіслання помічником члена ВККС Козлова А.Г. на електронну адресу позивача копії висновку ГДР є лише власною ініціативою вказаної особи та не може слугувати доказом того, що позивача належним чином було ознайомлено з оскаржуваним висновком ГДР.

Колегією суддів враховуються також доводи апелянта про розбіжність висновків ГРД, розміщених на сайті та тих, що надсилаються до ВККСУ чи на електронну скриньку судді.

На думку колегії суддів, наявність розбіжностей у висновках ГДР, дефектність файлів надісланих на електронну адресу позивача, а також не виконання свого обов`язку ГДР та ВККСУ щодо вчасного належного ознайомлення позивача з оскаржуваним висновком, спричинили суттєву затримку звернення позивача до суду з даним позовом.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку фактично позивачка була ознайомлена з оскаржуваним висновком ГДР лише 09 січня 2020 року, під час ознайомлення з суддівським досьє, а тому і перебіг строку на звернення до суду розпочався для неї з часу, коли вона ознайомилася з ухваленим відносно неї оскаржуваним висновком.

Відповідно, висновок суду першої інстанції про недотримання позивачем строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України, є помилковим.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що одним із елементів права на суд, є право на доступ до суду, що по свої суті означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Крім того, згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із сталою практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, яка викладена у справі Delcourt v. Belgium, в якій ЄСПЛ зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 було дотримано строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 122, 242, 250, 308, 320, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

Н.М. Єгорова