Справа № 320/5564/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5564/19 Суддя першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» до Київської митниці Держмитслужби, головного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Дмитра Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» (далі - Позивач, ТОВ «Солтекс V») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС (далі - Київська митниця), головного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Дмитра Анатолійовича (далі - Відповідач-2, Головний інспектор) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000313/1 від 12.04.2019 року;

- визнання протиправною бездіяльності Головного інспектора, яка полягає в неприйнятті у строк, відведений ст. 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем надані всі належні основні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товарів та давали можливість визначити таку вартість за ціною договору, у той час як належних та допустимих доказів неможливості визначення митної вартості за основним методом з огляду на недостатність поданих документів чи наявність об`єктивного сумніву у достовірності наданої інформації Відповідачем-1 не наведено. Крім того, суд підкреслив, що Київською митницею вже було визнано митну вартість товару за основним методом при скасуванні першого рішення про коригування митної вартості, що свідчить про необ`єктивний підхід суб`єкта владних повноважень. Окремо зазначив, що ненадання Позивачем частини запитуваних Відповідачем-1 документів було зумовлено їх відсутністю. Наголосив, що митний орган під час перевірки приналежності товару до 4-5 сорту тканини встановив, що він є стоковим, а тому подальший сумнів у достовірності вказаних обставин є неприйнятним. Крім іншого, звернув увагу, що Київською митницею не було належним чином обґрунтовано застосування саме резервного методу.

Задовольняючи позовні вимоги до Головного інспектора, суд підкреслив, що останній, отримавши 12.04.2019 року о 18:16 документи від Позивача, прийняв картку відмови лише 15.04.2019 року, тобто з пропуском встановленого чотиригодинного строку.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Київська митниця Держмитслужби (далі - Апелянт) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що Київською митницею було доведено неможливість впевнитися у достовірності зазначених у поданих ТОВ «Солтекс V» документах, у той час як не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участі їх посадових осіб у здійсненні митного контролю. Вказує на безпідставність посилання суду на висновки інспектора про відповідність товару в контейнері опису товару у митній декларації, оскільки він не є фахівцем, а згідно висновку експертизи товар не є стоковим. Наголошує на залишенні поза увагою суду безпідставності ненадання Позивачем платіжних документів щодо товару та витрат з його доставки, а також ненадання запитуваних Відповідачем-1 документів у повному обсязі. Стверджує, що, попри висновки суду, в оскаржуваному рішенні наявне обґрунтування підстав його прийняття та застосування резервного методу. Окремо зауважує, що судом не взято до уваги, що у Головного інспектора був такий графік змін, за якого останній мав об за якого останній мав об`єктивну можливість скласти картку відмови лише під час наступної зміни 15.04.2019 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також замінено відповідача - Київську митницю ДФС правонаступником - Київською митницею Держмитслужби (далі - Відповідач, Київська митниця).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Солтекс V» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, Апелянт безпідставно зазначає про відсутність доказів, що підтверджують стоковий характер товару, оскільки це спростовується матеріалами справи, по-друге, документи на підтвердження транспортних витрат Позивачем були надані, по-третє, Відповідачем-1 не враховано, що на день підписання листа товар був неоплачений, а відтак надання платіжних документів не було можливим, по-четверте, ТОВ «Солтекс V» не укладало жодних договорів з третіми особами, по-п`яте, недоліки прайс-листа, на які вказує Апелянт, не можуть бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення, адже необхідності його витребування не було, по-шосте, до документів щодо аналогічних операцій не було надано платіжних документів, оскільки вони Відповідачем-1 не витребовувалися, по-сьоме, як вірно зазначив суд першої інстанції, у рішенні про коригування митної вартості необхідно надати пояснення щодо проведеного коригування, чого Київською митницею зроблено не було, по-восьме, суд правильно зазначив, що саме неприйняття рішення протягом чотирьох годин є протиправною бездіяльністю незалежно від графіку роботи посадової особи. Окремо підкреслив, що Шостий апеляційний адміністративний суд неодноразово підтверджував правомірність позиції ТОВ «Солтекс V» у спорах з Київською митницею.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.06.2020 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 01.08.2018 року між Ihya Tekstil Taєimacilik Gida San.Tic.Ltd.Єti, компанією, зареєстрованою в Турецькій Республіці, (Продавець), та ТОВ «Солтекс V» (Продавець) був укладений договір купівлі-продажу №003СТ/2018, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю ряд тканин й текстильних товарів виробництва Турецької Республіки, а також інших країн, а Покупець зобов`язується оплатити отриманий від Продавця товар на умовах, визначених сторонами у договорів та/або відвідних додатках до нього (т. 1 а.с. 187-192).

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1 та 4.2 Договору сторони погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах FOB м. Стамбул, Турецька Республіка (Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього договору.

Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка й маркування, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

Продавець і Покупець погодили, що товар продається за ціною за умови, що він є стоковим, в 3,00 долари США за 1 (один) кг, якщо інша ціна не передбачена відповідним додатком до договору.

Оплата здійснюється Покупцем шляхом внесення передоплати в розмірі 100% вартості товару, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

Оплата за товар буде проводитися шляхом оплати Покупцем виставленого Продавцем інвойсу на товар.

25.01.2019 року Продавець та Покупець підписали додаток №11 до договору (далі - додаток), відповідно до п. 1 якого Продавець поставить Покупцю тканину виробництва Турецької Республіки (далі - товар), а саме: а) трикотажне полотно гладкофарбоване (100% бавовна, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600622 відповідно до діючої на момент укладення додатку Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), завширшки 180 см, в кількості 589,5 кг, за ціною 2,85 долари США за 1 (один) кг; трикотажне полотно гладкофарбоване (100% бавовна, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600622 відповідно до УКТ ЗЕД, завширшки 100 см, в кількості 6 907,82 кг, за ціною 2,95 долари США за 1 (один) кг; б) трикотажне полотно гладкофарбоване (50% бавовна та 50% поліестер, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600632 відповідно до УКТ ЗЕД, завширшки 100 см, в кількості 2 293,59 кг, за ціною 2,90 долари США за 1 (один) кг; трикотажне полотно гладкофарбоване (50% бавовна та 50% поліестер, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600632 відповідно до УКТ ЗЕД, завширшки 180 см, в кількості 300,6 кг, за ціною 2,80 долари США за 1 (один) кг; трикотажне полотно гладкофарбоване (50% бавовна та 50% поліестер, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600632 відповідно до УКТ ЗЕД, завширшки 56 см, в кількості 1 982 кг, за ціною 2,90 долари США за 1 (один) кг; трикотажне полотно гладкофарбоване (75% бавовна, 20% поліестер та 5% лайкра, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600632 відповідно до УКТ ЗЕД, завширшки 180 см, в кількості 5 524 кг, за ціною 2,95 долари США за 1 (один) кг; в) тканина гладкофарбована (50% бавовна та 50% поліестер, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 540761 відповідно до УКТ ЗЕД, завширшки 150 см, в кількості 878 кг, за ціною 2,40 долари США за 1 (один) кг. (т. 1 а.с. 184-186).

Загальна вартість товару згідно з пунктами 1-3 додатку та інвойсом №089285 від 28.01.2019 склала 53 702,035 долари США, а його поставка відбувалася на умовах EXW м. Стамбул, Турецька Республіка (Incoterms 2010) (т. 1 а.с. 58).

Судом першої інстанції також встановлено, що Позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Стамбула, Турецька Республіка до місця ввезення на митну територію України (порту м. Одеси, України) та навантаження товару на території Турецької Республіки. Розмір таких витрат склав 30 772,69 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000000559 від 15.02.2019 року (т. 1 а.с. 71).

Матеріали справи свідчать, що 14.02.2019 року Позивач з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/907402 (т. 1 а.с. 16-17).

19.02.2019 року Одеська митниця ДФС провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0869, яким підтвердила те, що товар візуально відповідає заявлено товаро-супровідних документах (т. 1 а.с. 18)

21.02.2019 року Позивачем було подано до Відповідача-1 тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/403106, у графах 31 якої було зазначений товар, митна вартість якого склала 1 485 429,95 грн. (53 702,035 долари США х 27,087563 + 30 772,69 грн.) станом на 21.02.2019 року (т. 1 а.с. 50-51). Поставка товару відбувалася на умовах EXW м. Стамбул, Турецька Республіка і була визначена із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

- (0271) пакувальний лист продавця на товар від 28.01.2019 року (т. 1 а.с. 204);

- (0380) рахунок-фактура №089285 від 28.01.2019 (т. 1 а.с. 58);

- (0705) коносамент №19/01/300/00338-0000533 від 29.01.2019 року (т. 1 а.с. 218);

- (0730) автотранспортна накладна №15148 від 19.02.2019 року (т. 1 а.с. 181);

- (1721) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0846 від 18.02.2019 року (т. 1 а.с. 163);

- (1721) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0869 від 19.02.2019 року (т. 1 а.с. 18);

- (3004) рахунок-фактура №СФ-0000559 від 15.02.2019 року, виставлений товариством з обмеженою відповідальністю «Олимп А.С.» (т. 1 а.с. 19);

- (4103) додаткова угода №1 від 14.08.2018 року до договору (т. 1 а.с. 182-183);

- (4103) додаток (т. 1 а.с. 56-57);

- (4104) договір (т. 1 а.с. 53-55);

- (4301) договір на транспортно-експедиційне обслуговування №130818-Д від 13.08.2018, укладений між ТОВ «Олимп А.С.» та Позивачем (т. 1 а.с. 69-70).

Розглянувши подані Позивачем документи для підтвердження заявленої у тимчасовій митній декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/403106 від 21.02.2019 року митної вартості товару, Відповідач-1 направив декларанту електронне повідомлення, у якому зазначив, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статті 54 МК України, митний орган витребував від Позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

На вказаний запит 25.02.2019 року ТОВ «Солтекс V» було надано додаткові документи разом із супровідним листом №2502/19-01 від 25.02.2019 року (т. 1 а.с. 20-22; далі - лист 1), який Київська митниця отримала о 14 год. 10 хв. та до якого були додані наступні документи:

1) щодо виписки з бухгалтерської документації - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 1 будь-які платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, адже сам товар ще не брався на бухгалтерській облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Відповідача-1, був невипущений у вільний обіг та був неоплаченим.

При цьому в якості виписки з бухгалтерської документації Позивач надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 8 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися Позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/402522 від 14.02.2019 року; інвойсу №022269 від 20.12.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ТОВ-000001 від 14.01.2019 року, складеної між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №1 від 14.01.2019 року, складеної позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/402526 від 14.02.2019 року; інвойсу №HIL006 від 24.12.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ТОВ-000002 від 18.01.2019 року, складеної між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №2 від 18.01.2019 року, складеної позивачем;

2) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - Позивач надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 2 аркушах фотокопію листа продавця №FYS/A від 25.02.2019 року (далі - лист продавця) та його перекладу з англійської на українську мову.

Позивач також звернув увагу, що у листі продавця є актуальний прайс-лист продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження продавця, що товар є стоковим та належить до 4-5 сорту тканин, що окрім інвойсу №089285 від 28.01.2019 року, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару;

3) щодо транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, - Позивач додатково надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів: договору про транспортно-експедиційне обслуговування №130818-Д від 13.08.2018 року, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Олимп А.С.» (далі - перевізник), а також акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000000559 від 15.02.2019 року, складеного між позивачем та перевізником.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.02.2019 року Київською митницею ДФС було прийняте рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/000198/2, згідно якого останній, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену Позивачем митну вартість товару 1 в тимчасовій митній декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/403106 від 21.02.2019 скоригував до рівня 28 114,95 доларів США, товару 2 - до рівня 37 875,71 доларів США, а товару 3 - до рівня 3 069,52 доларів США (т. 1 а.с. 27-28).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця ДФС 25.02.2019 року о 18 год. 49 хв. видала ТОВ «Солтекс V» картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00068 від 25.02.2019 року (т. 1 а.с. 30-31).

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, Позивач з урахуванням коригувань, подав нову тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/403370 від 26.02.2019 року та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 112 708,70 грн. (т. 1 а.с. 32-33).

26.02.2019 року Київська митниця ДФС у зв`язку зі самостійним скасуванням свого ж рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/000198/2 від 25.02.2019 року склала аркуш коригування тимчасової митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/403370 від 26.02.2019 року, визнавши заявлену Позивачем митну вартість товару в розмірі 1 480 225,84 грн. (53 702,035 долари США х 26,990656 + 30 772,69 грн.) станом на 26.02.2019 року, визначену за першим (основним) методом визначення митної вартості товарів (т. 1 а.с. 34).

Водночас, Київський окружний адміністративний суд встановив, що 02.04.2019 року Київська митниця ДФС прийняла рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019, яким визначила (змінила) код товару 2 відповідно до УКТ ЗЕД з на (т. 1 а.с. 37).

02.04.2019 року Позивачем було подано до Відповідача-1 додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/405959, у графах 31 якої Позивачем був зазначений товар, митна вартість якого склала 1 480 225,84 грн. (53 702,035 долари США х 26,990656 + 30 772,69 грн.) станом на 26.02.2019 року. Поставка товару відбувалася на умовах EXW м. Стамбул, Турецька Республіка і була визначена із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані аналогічні документи, що і при тимчасовій митній декларації (т. 1 а.с. 150-152).

Розглянувши подані Позивачем документи для підтвердження заявленої у додатковій митній декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року митної вартості товару, Відповідач-1 направив декларанту електронне повідомлення, у якому зазначив, що надані до митного оформлення документи не в повному обсязі, які містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за товар.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статті 54 та 57 МК України, митний орган витребував від Позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); прайс-лист виробника товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (акт виконаних робіт, оплату витрат, понесених на транспортування згідно з умовами договору); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з врахуванням вимог статті 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказаний запит 12.04.2019 року Позивачем було надано додаткові документи разом із супровідним листом №1204/19-01 від 12.04.2019 року (т. 1 а.с. 41-43; далі - лист 2), який відповідач 1 отримав о 18 год. 16 хв. Так, Позивач надав Відповідачу-1 наступні документи:

1) щодо договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що в нього були відсутні будь-які договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з договором, оскільки треті особи не залучалися до поставки товару. Відтак, Позивач не міг надати Відповідачу-1 вищезазначені витребовувані документи;

2) щодо рахунків про здійснення платежів третім особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що в нього були відсутні будь-які рахунки про здійснення платежів третім особами на користь продавця, оскільки ані договір, ані додаток не передбачають цього. Більше того, Позивач самостійно не здійснював платежів третім особам на користь продавця;

3) щодо рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що в нього були відсутні будь-які рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, оскільки такі послуги не здійснювались (не надавались) при поставці товару;

4) щодо прайс-листа виробника товару - Позивач повідомив Відповідачу-1, що він вже надавав останньому разом із листом 1 фотокопії листа продавця та його перекладу з англійської на українську мову.

Позивач звернув увагу Відповідача-1, що в листі продавця є актуальний прайс-лист продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження продавця, що товар є стоковим та належить до 4-5 сорту тканин, що окрім інвойсу №089285 від 28.01.2019 року, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару;

5) щодо транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, - Позивач повідомив Відповідачу-1, що він вже надавав останньому разом із листом 1 фотокопії наступних документів: договору про транспортно-експедиційне обслуговування №130818-Д від 13.08.2018 року, укладеного між позивачем та перевізником, а також акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000000559 від 15.02.2019 року, складеного між позивачем та перевізником.

Позивач додатково надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію платіжного доручення №753 від 28.03.2019 року, виданого Позивачем, що підтверджує часткову оплату за перевезення товару;

6) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, та за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - Позивач надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію прибуткової накладної №ТОВ-000003 від 26.02.2019 року.

У той же час, ураховуючи те, що товар станом на день підписання листа 2 був неоплаченим, то інші платіжні документи щодо товару в Позивача були відсутні, про що позивач повідомив Відповідачу-1;

7) щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, - Позивач звернув увагу Відповідача-11, що в нього були відсутні будь-які страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки поставка товару відбувалася на умовах EXW м. Стамбул, Турецька Республіка, згідно з якими Позивач не мав жодних зобов`язань щодо укладення договору (контракту) страхування товару. При цьому, Позивач на добровільних засадах також не укладав будь-яких договорів страхування, пов`язаних із товаром;

8) щодо виписки з бухгалтерської документації - Позивач повідомив Відповідачу-1, що він вже надавав останньому разом із листом 1 первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися Позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/402522 від 14.02.2019 року; інвойсу №022269 від 20.12.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ТОВ-000001 від 14.01.2019 року, складеної між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №1 від 14.01.2019 року, складеної Позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/402526 від 14.02.2019 року; інвойсу №HIL006 від 24.12.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ТОВ-000002 від 18.01.2019 року, складеної між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №2 від 18.01.2019 року, складеної Позивачем;

9) щодо копії митної декларації країни відправлення з врахуванням вимог статті 254 МК України - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що у нього була відсутня станом на день підписання листа 2 копія митної декларації країни відправлення з врахуванням вимог статті 254 МК України;

10) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що у нього був відсутній станом на день підписання листа 2 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу Відповідача-1 позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на Позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в Позивача.

12.04.2019 року Київською митницею ДФС було прийняте рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/000313/1, згідно з яким Відповідач-1, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену Позивачем митну вартість товару 1 в додатковій митній декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року скоригував до рівня 28 114,95 доларів США, товару 2 - до рівня 37 875,71 доларів США, а товару 3 - до рівня 3 292,50 доларів США (т. 1 а.с. 91-92).

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої Позивачем митної вартості товару, Відпвовідач-1 у графі 33 оскаржуваного рішення зазначив, що за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Київська митниця зазначає, що згідно з пунктом 4 додатку оплата товару здійснюється ТОВ «Солтекс V» шляхом сплати 100% вартості товару до 31.03.2019 року включно, до митного оформлення декларантом не надано банківські платіжні документи, що підтверджують оплату оцінюваного товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації товару.

Згідно п. 4.2 договору про надання транспортно-експедиторських послуг №130818-Д від 13.08.2018 року оплата за надання послуг з транспортування здійснюється замовником протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку, рахунок на оплату ТЕО №СФ-0000559 від 15.02.2019 року. До митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що підтверджують оплату витрат, понесених на транспортування імпортованого товару на митну територію України та не надано акт виконаних робіт, передбачений умовами договору.

Також, як зазначено судом першої інстанції, Відповідач-1 вказує, що згідно з інвойсом товар є стоковим та 4-5 сорту, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні.

Копія декларації країни відправлення надана до митного оформлення без врахування вимог статті 254 МК України. Відправником товару є SEFIK UNSAL TEKSTIL INS.SAN.VE TIC. LTD.STI, проте жодних документів з третіми особами до митного оформлення не надано.

Надані, частково, додаткові документи не підтвердили заявлену митну вартість, оскільки не містили всіх відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає підтвердженню, зокрема: наданий лист від продавця від 25.02.2019 року взято Відповідачем-1 до уваги, однак він має лише інформаційний характер, не є прайс-листом і не може слугувати документом для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення та даний документ не передбачений статті 53 МК України.

У додатково наданих податковій накладній та видатковій накладній відсутня інформація щодо товару як стокового, кореспондувати надані бухгалтерські документи до попередніх поставок не має можливості. Крім того, також надано в якості інформації щодо попередніх митних оформлень ідентичних та подібних товарів МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402526 та МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402522, проте не надано банківські платіжні документи про здійснення оплати за партію товарів, оформлених за МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402526 та МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402522, щоб підтвердити оплату суми на яку надано відстрочення платежів, яка кореспондується з поставками товарів, що оцінювались, та з попередніми митними оформленнями, та тим самим показати, яка ціна фактично сплачена за поставлений товар.

За результатами проведених консультацій Відповідачем-1 встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не було надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного. Декларантом під час проведення з ним консультацій, додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 - 3,75 доларів США / кг (митна декларація №UА805180/2019/4280 від 07.02.2019 року); товар №2 - 3,75 доларів США / кг (митна декларація №UА805180/2019/7911 від 05.03.2019 року); товар №3 - 3,75 доларів США / кг (митна декларація №UА805180/2018/25376 від 20.12.2018 року).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця ДФС 15.04.2019 року о 13 год. 17 хв. видала ТОВ «Солтекс V» картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00139 від 15.04.2019 року (т. 1 а.с. 94-95).

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, Позивач з урахуванням коригувань, подав нову додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/407789 від 26.04.2019 року та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 115 372,54 грн. (т. 1 а.с. 99-100).

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 57, 58, 64, 246, 248, 255, 257 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість застосування Київською митницею другорядного методу при визначенні митної вартості імпортованого ТОВ «Солтекс V» товару, оскільки доказів наявності обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості та неподання Позивачем необхідних додаткових документів для визначення такої вартості матеріали справи не містять.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Надаючи оцінку висновкам Київської митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару вказано, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки:

- згідно п. 4 додаткової угоди №11 оплата товару здійснюється ТОВ «Солтекс V» шляхом сплати 100% вартості товару до 31.03.2019 року включно, а до митного оформлення декларантом не надано банківські платіжні документи, що підтверджують оплату оцінюваного товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації товару;

- згідно п. 4.2 договору про надання транспортно-експедиційних послуг №130818-Д від 13.08.2018 року оплата за надання послуг таких послуг здійснюється замовником протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку, рахунок на оплату ТЕО №СФ-0000559 від 15.02.2019 року. До митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що підтверджують оплату витрат, понесених на транспортування імпортованого товару на митну територію України та не надано акт виконаних робіт, передбачений умовами договору.

- згідно інвойсу товар є стоковим та 4-5 сорту, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні.

- копія декларації країни відправлення надана до митного оформлення без врахування вимог статті 254 МК України. Відправником товару є SEFIK UNSAL TEKSTIL INS.SAN.VE TIC. LTD.STI, проте жодних документів з третіми особами до митного оформлення не надано.

Крім того, у згаданій графі 33 оскаржуваного рішення вказано, що надані, частково, додаткові документи не підтвердили заявлену митну вартість, оскільки не містили всіх відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає підтвердженню, зокрема:

- наданий лист від продавця від 25.02.2019 року взято Відповідачем-1 до уваги, однак він має лише інформаційний характер, не є прайс-листом і не може слугувати документом для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення та даний документ не передбачений статті 53 МК України;

- у додатково наданих податковій накладній та видатковій накладній відсутня інформація щодо товару як стокового, кореспондувати надані бухгалтерські документи до попередніх поставок не має можливості;

- надано в якості інформації щодо попередніх митних оформлень ідентичних та подібних товарів МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402526 та МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402522, проте не надано банківські платіжні документи про здійснення оплати за партію товарів, оформлених за МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402526 та МД від 14.02.2019 року № UA125110/2019/402522, щоб підтвердити оплату суми на яку надано відстрочення платежів, яка кореспондується з поставками товарів, що оцінювались, та з попередніми митними оформленнями, та тим самим показати, яка ціна фактично сплачена за поставлений товар.

За результатами проведених консультацій Відповідачем-1 встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не було надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного. Декларантом під час проведення з ним консультацій, додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 - 3,75 доларів США / кг (митна декларація №UА805180/2019/4280 від 07.02.2019 року); товар №2 - 3,75 доларів США / кг (митна декларація №UА805180/2019/7911 від 05.03.2019 року); товар №3 - 3,75 доларів США / кг (митна декларація №UА805180/2018/25376 від 20.12.2018 року).

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про необґрунтованість твердження Київської митниці щодо відсутності можливості обрахувати митну вартість товару за першим методом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як було вірно підкреслено судом першої інстанції, Київською митницею було вже визнано митну вартість товару, визначену ТОВ «Солтекс V» у розмірі 1 480 225,84 грн. станом на 26.02.2019 року за першим (основним) методом визначення митної вартості товарів, адже 26.02.2019 року Київська митниця ДФС у зв`язку зі самостійним скасуванням свого ж рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/000198/2 від 25.02.2019 року фактично визнала вищезазначений рівень митної вартості товару, визначений декларантом. Викладене, у свою чергу, свідчить про неоднозначний та непослідовних підхід митного органу при підтвердженні митної вартості спірного товару вже за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року, так як Позивачем був наданий один і той самий пакет документів із метою підтвердження заявленої ним митної вартості спірного товару як при поданні тимчасової митної декларації, так і додаткової митної декларації.

Крім того, зміст наявних у матеріалах справи документів дає підстави стверджувати, що вартість товару в розмірі 53 702,035 долари США відповідає заявленій Позивачем вартості товару в графах 20, 22 та 42 додаткової митної декларації IM40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року та підтверджується первинними документами, а також листом компанії-контрагента Позивача від 25.02.2019 року №FYS/А (т. 1 а.с. 67-68). До того ж, згідно прибуткової накладної від 26.02.2019 року №ТОВ-00003 отриманий за договором товар на суму 1 566 114,72 грн. без ПДВ було оприбутковано підприємством (т. 1 а.с. 85). Також аналогічна вартість товару зазначена й у декларації країни відправлення (т. 1 а.с. 202).

Судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 Правил заповнення декларації митної вартості для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, надані Позивачем документи, зокрема, до листа 2, а саме договір від 13.08.2018 року №130818-Д, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.02.2019 року №ОУ-000000559 та платіжне доручення від 28.03.2019 року №753 дають можливість встановити розмір витрат на транспортування і навантаження на території Турецької Республіки, а також вартість фрахту.

Викладене, у свою чергу, дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що визначена Позивачем митна вартість спірного товару, зазначена у додатковій митній декларації IM40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року у розмірі 1 480 225,84 грн. станом на 26.02.2019 року (53 702,035 долари США х 26,990656 + 30 772,69 грн.), повністю узгоджується з наданими Позивачем Відповідачу-1 документами.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що, як було встановлено раніше, положення ч. 2 ст. 53 МК України пов`язують можливість надання банківських платіжних документів виключно у випадку здійснення оплати виставленого рахунку. Таким чином, оскільки станом на 12.04.2019 року інвойс №089285 від 28.01.2019 року, ТОВ «Солтекс V» було об`єктивно позбавлено можливості надати банківській документи щодо сплати коштів за договором.

Щодо твердження Апелянта про те, що Позивачем не доведено належності товару до стокового та до 4-5 сорту тканин, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до додатку №11 та інвойсу №089285 від 28.01.2019 року Продавець передав у власність Позивачу, а останній прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до договору та додатку. При цьому сторони угоди чітко визначили, що товар є стоковим та належить до 4-5 сорту тканин. У листі від 25.02.2019 року №FYS/А Продавець також підтвердив факт продажу Позивачу стокового товару, який належить до 4-5 сорту тканин.

Указані документи, як вірно підкреслив суд першої інстанції, Київською митницею враховані не були.

Щодо посилання Апелянта на неврахування судом висновку Одеського управління з питань експертиз та досліджень від 26.02.2019 року №140, за яким проби №№ 1-3 за визначеними показниками не відповідають опису у гр. 31 МД ІМ 40 ЕЕ від 14.02.2019 року №UA125000/2019/0907402, проба - 1 за визначеним видом обробки матеріалу, проба №2 - не відповідає за складом та показником поверхневої щільності, проба №3 - за видом текстильного матеріалу (т. 1 а.с. 167-169), судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідний висновок експерта Відповідачем-1 покладений не був.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що згідно п. 4.2 Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 року №1316, при виявленні під час огляду фактів невідповідності фактичних характеристик, кількості або відомостей про товари (найменування, країна походження, виробник тощо) відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, ці факти зазначаються в Акті огляду.

Отже, враховуючи, що актом митного огляду №UA500030/2019/0869 від 19.02.2019 року не встановлено невідповідності фактичних характеристик, кількості та інших відомостей про товар, що поставлявся Позивачем, відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, в тому числі щодо таких характеристик як стоковий товар та приналежності товару до 4-5 сорту тканин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що митний орган під час здійснення огляду підтвердив приналежність товару до стокового та щодо сортності тканин.

Щодо посилання Відповідача-1 на окремі недоліки прайс-листа, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що чинним законодавством не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд, а також висновків щодо цінової пропозиції. Крім того, ч. 2 ст. 53 МК України до переліку обов`язкових документів для підтвердження заявленої митної вартості не віднесено прайс-лист та висновок щодо цінової пропозиції.

Твердження Апелянта відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що Позивач у відповідь на запит митного органу не надав витребовувані ним висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, судова колегія вважає помилковим, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

При цьому, як вже було зазначено вище, у листі №1204/19-01 від 12.04.2019 року Позивач повідомив Відповідачу-1 про відсутність у нього висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Відтак, на переконання судової колегії, ненадання документу, який відсутній у декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Щодо посилання Київської митниці на ненадання ТОВ «Солтекс V» доказів укладення договору з SEFIK UNSAL TEKSTIL INS.SAN.VE TIC. LTD.STI, який є відправником згідно декларації країни відправлення (т. 1 а.с. 202), судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що найменування даного вантажовідправника відповідає найменуванню компанії, зазначеної у пп. 2.2 додатку, а відтак стверджувати про необхідність додаткового укладення договору з даною компанією у митного органу підстав не було.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Приписами ч. 8 ст. 55 МК України визначено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Так, частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажу на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Вже згадані вище Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до п. 1.3 вказаних Правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (п. п. 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до п. 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (п. п. 2.4, 2.5 Правил).

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

З огляду на викладені положення однією із імперативних умов щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації та застосування іншого методу для визначення митної вартості товарів, ніж метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

З наведеного випливає, що Позивачем були виконані вимоги митного органу щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, у зв`язку з цим суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки Київського окружного адміністративного суду про відповідність поданих документів положенням МК України. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням документів і пояснень, наданих Позивачем в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, Відповідачем-1 не доведено саме обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов`язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України вказаної в постановах від 29.05.2012 року у справі №21-91а12, від 11.09.2012 року у справі № 21-262а12, від 30.06.2015 року у справі № 814/283/14 за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З урахуванням встановлених вище обставин судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість використання Київською митницею резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки, як було встановлено раніше, у Відповідача-1 були наявні всі правові підстави для визначення митної вартості імпортованого ТОВ «Солтекс V» товару за першим методом - за ціною договору.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що товари за митною декларацією №UA805180/2019/4280 від 07.02.2019 року постачалися з Турецької Республіки на умовах FCA м. Стамбул, Турецька Республіка, а товари за митними деклараціями №№UA805180/2019/7911 від 05.03.2019 року та UA805180/2018/25376 від 20.12.2018 року постачалися з Республіки Болгарія на умовах CPT м. Суми, України, у той час як спірний товар постачався на умовах EXW м. Стамбул, Турецька Республіка. Викладене свідчить, що Відповідач-1 здійснив коригування митної вартості товару без урахування відмінностей у маршрутах поставки товарів та відмінних умов поставки. Крім іншого, товари за згаданими митними деклараціями не є стоковими, не належать до 4-5 сорту тканин.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог до Головного інспектора, судова колегія у розрізі доводів апеляційної скарги та відзиву на неї вважає за необхідне зазначити таке.

За загальними правилами ст. ст. 255, 256 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Указаний строк може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.04.2019 року о 18:16 Київська митниця отримала лист ТОВ «Солтекс V» №1204/19-01 від 12.04.2019 року. Разом з тим, всупереч вимог ст. ст. 255, 256 МК України головний державний інспектор Київської митниці ДФС Коломійчик Дмитро Анатолійович прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00139 лише 15.04.2019 року о 13:17, тобто з порушенням законодавчо встановленого строку (чотирьох робочих годин із моменту отримання листа Позивача №1204/19-01 від 12.04.2019 року).

Посилання Апелянта на те, що Київським окружним адміністративним судом не було враховано графік роботи Головного інспектора, а також того, що 13.04.2019 року та 14.04.2019 року були вихідними днями, судова колегія вважає помилковим, оскільки згадані вище положення Митного кодексу України не містять застережень щодо можливості завершення митного оформлення товару понад чотиригодинний строк з підстав завершення робочого дня у відповідального інспектора.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Головним інспектором була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в неприйнятті у строк, встановлений статтею 255 МК України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/405959 від 02.04.2019 року.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 24» червня 2020 року.