Справа № 1.380.2019.006966
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006966
У Х В А Л А

з питань ухвалення додаткового рішення

25 червня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша Володимира Миколайовича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 1.380.2019.006966 за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

у х в а л и в:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 21.02.2020 було повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Суд вирішив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової прокуратури Західного регіону України щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 21.05.2019 компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2016 - 2019 роки терміном 60 діб та компенсацію за додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2018 - 2019 роки загальним терміном 28 днів.

- стягнути із Військової прокуратури Західного регіону України на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2016 - 2019 роки терміном 60 діб та компенсацію за додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2018 - 2019 роки терміном 28 днів у сумі 88834 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 24 коп. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

- зобов`язати Військову прокуратуру Західного регіону України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення із розрахунку 1725 (одна тисяча сімсот двадцять п`ять) грн. 38 коп. в день за весь час затримки з 22.05.2019 року по день фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, як учаснику бойових дій із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

23.06.2020 Військова прокуратуру Західного регіону України звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Яким просить визначити суму середнього грошового забезпечення із розрахунку 1725,38 грн. в день за час затримки з 22.05.2019 по 24.03.2020 - день фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44, яка підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що рішенням у справі не визначено розмір середнього грошового забезпечення із розрахунку 1725,38 грн. в день на весь час затримки з 22.05.2019 по день фактичного розрахунку, у порядку ст. 252 КАС України, у зв`язку з чим, на думку заявника, виникла необхідність ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, суд визнав за можливе проводити розгляд заяви без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд при прийнятті рішення виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Судове рішення яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 набрало законної сили 30.04.2020.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що задовільнив позов ОСОБА_1 у відповідності до заявлених ним вимог надавши у рішенні правову оцінку спірним правовідносинам.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, і не може змінювати його змісту.

При цьому суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії(Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (PincovdandPine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Як вбачається із резолютивної частини рішення суду від 21.02.2020, спосіб його виконання чітко визначено, зокрема шляхом зобов`язання Військової прокуратури Західного регіону України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення із розрахунку 1725 (одна тисяча сімсот двадцять п`ять) грн. 38 коп. в день за весь час затримки з 22.05.2019 року по день фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, як учаснику бойових дій.

Заявник вказує, що провів повний розрахунок з ОСОБА_1 25.03.2020, тому просить суду визначити суму середнього грошового забезпечення із розрахунку 1725,38 грн. в день за час затримки з 22.05.2019 по 24.03.2020. Однак, наведені заявником підстави ускладнення виконання судового рішення, на переконання суду, не мають причинно-наслідкового зв`язку з нечіткістю чи незрозумілістю змісту тексту рішення.

Враховуючи те, що рішенням суду вирішено усі позовні вимоги, вирішено питання судових витрат та визначено спосіб виконання судового рішення, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі. Також суд зазначає, що будь-яка загальна сума позивачем не зазначалась, вимога про стягнення конкретної суми коштів за затримку розрахунку не заявлялась. Судом постановлено рішення у межах заявлених вимог. Обставини щодо розміру середнього грошового забезпечення позивача за весь час затримки розрахунку виплати грошової компенсації не були предметом дослідження в ході судового розгляду, матеріали справи відповідних доказів не містили. Діючий КАС України не передбачає можливості дослідження при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення нових доказів, а саме, у даному випадку, платіжного доручення №215 від 24.03.2020 та ухвалення за результатами їх дослідження додаткового рішення.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви із зазначених в ній обставин.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252, 255 КАС України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.М.Сакалош