Справа № 160/1817/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року Справа № 160/1817/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства НВФ «Техносервіс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Приватне підприємство НВФ «Техносервіс» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення року №000707511 від 19.11.2019 винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПП НВФ «Техносервіс» не погоджується з винесеним ГУ ДПС у Дніпропетровській області податковим повідомленням-рішенням, вважає його необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно винесено податковим органом на підставі протиправних та необґрунтованих висновків, викладених у акті перевірки від 18.10.2019 року. Позивач зазначає, що формував свої витрати та податковий кредит з податку на додану вартість на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають вимогам діючого законодавства. Позивач зазначає, що перевіряючими під час проведення перевірки, не надано належної оцінки наявним первинним документам. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято не на підставі, та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, є необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, що має наслідком його неправомірності та є підставою для скасування.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.02.2020р., Приватне підприємство НВФ «Техносервіс» зареєстроване, як юридична особа 25.01.2001р., основний вид діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.
У п.2.9 вказаного Акта зазначено, в ході перевірки представнику підприємства ПП НВФ «ТЕХНОСЕРВІС» ОСОБА_1 під підпис було вручено лист щодо надання документів/копій документів стосовно взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ "МАРКТОРГ" за період з 01.10.2016 по 31.10.2016 року, ТОВ "КАВІРА" (попередня назва ТОВ "ЄВРОТЕЗІС") за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 року.
На момент закінчення терміну перевірки ПП НВФ «ТЕХНОСЕРВІС» не було надано жодних документів необхідних для проведення перевірки, а саме: договорів, актів виконаних робіт, платіжних доручень, журнал і в-ордері в по бухгалтерським рахункам, тощо, що є порушенням вимог пп.20.1.2, пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, ст..44, п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України.
Відповідно до Договору про надання послуг №17 від 03.10.2016 укладеного позивачем (Замовник) з ТОВ "МАРКТОРГ" (Виконавець), згідно якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику інформаційне-довідкове обслуговування по роботі з стапельно-рихтовочним обладнанням КОЯЕК. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. За надання передбачених Договором послуг Замовник сплачує Виконавцю згідно Акту виконаних робіт. Оплата матеріалів, необхідних для проведення робіт, програмного забезпечення, здійснюється на протязі трьох банківських діб з моменту надання рахунку (по домовленості з Замовником). Термін дії договору до 31.12.2016 року».
Відповідно до Договору про надання послуг №172 від 01.06.2017 укладеного позивачем (Замовник) з ТОВ «КАВІРА» (Виконавець), згідно якого Виконавець зобов`язується надавати заявлені послуги, а надалі - інформаційно-консультаційні послуги для потреб підприємства. Виконавець зобов`язується надавати послуги по розробці технічних умов для проектування, переносу та групуванню обладнання: - газоаналізатор Bosch BEА 850; - вібростенд ATZ 130; - стенд індукційного нагріву JOSAM 25 кВт. За надання передбачених послуг Замовник сплачує Виконавцю згідно Акту виконаних робіт.
Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).
Згідно з п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Згідно із Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
У п.2.9 вказаного Акта зазначено, в ході перевірки представнику підприємства ПП НВФ «ТЕХНОСЕРВІС» ОСОБА_1 під підпис було вручено лист щодо надання документів/копій документів стосовно взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ "МАРКТОРГ" за період з 01.10.2016 по 31.10.2016 року, ТОВ "КАВІРА" (попередня назва ТОВ "ЄВРОТЕЗІС") за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 року.
На момент закінчення терміну перевірки ПП НВФ «ТЕХНОСЕРВІС» не було надано жодних документів необхідних для проведення перевірки, а саме: договорів, актів виконаних робіт, платіжних доручень, журнал і в-ордері в по бухгалтерським рахункам, тощо, що є порушенням вимог пп.20.1.2, пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, ст..44, п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, ПП НВФ "ТЕХНОСЕРВІС" уклало договір про надання послуг №17 від 03.10.2016 з ТОВ "МАРКТОРГ", згідно якого: виконавець зобов`язується надавати замовнику інформаційне-довідкове обслуговування по робо л зі стапельно-рихтовочним обладнанням КОRЕК, а саме: «послуги по розробці технічних умов для монтажу стапельно-рихтовочного обладнання КОRЕК та його експлуатації. Навчання робітників підприємства роботі на даному обладнанні».
В Акті перевірки зазначено, що відповідно до проведеного аналізу інформації із всесвітньої мережі Internet щодо обладнання, до якого розроблялися технічні умови згідно умов договору встановлено наступне: Стапельне-рихтовочне обладнання Korek - являється рихтувальною системою для кузовів транспортних засобів, в якості силових пристроїв використовуються «векторні випрямлячі» і силові вежі. Продукція вищезазначеного бренду іноземного походження (США) та не виготовляється на митній території України. Згідно наявних інформаційних баз даних ДПС та даних ЄРПН контрагент ТОВ "МАРКТОРГ" не ввозило зазначене обладнання на митну територію України та не придбало його на внутрішньому ринку України.
В актах виконаних робіт міститься лише найменування наданої послуги, з якої неможливо встановити обсяг проведених робіт, кількість витраченого часу, використанні інформаційні матеріали, порядок визначення вартості, а також ідентифікувати участь контрагентів у виконанні робіт/наданні послуг, також вбачається відсутність об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих між ТОВ "МАРКТОРГ" та його контрагентами господарських операцій щодо придбання та реалізації послуг.
Також судом встановлено, що ПП НВФ «Техносервіс» уклало договір про надання послуг № 172 від 01.06.2017 з ТОВ "КАВІРА", згідно якого: виконавець зобов`язується надати інформаційно-консультаційні послуги для потреб підприємства по розробці технічних умов для проектування, переносу та групуванню обладнання: - газоаналізатор Bosch ВЕА 850; - вібростенд ATZ 130; - стенд індукційного нагріву JOSAM 25 кВт.
Продукція вищевказаних брендів іноземного походження (Німеччина та Швеція) та не виготовляється на митній території України. Згідно наявних інформаційних баз даних ДПС та даних ЄРПН ТОВ "КАВІРА" (попередня назва ТОВ "ЄВРОТЕЗІС") не ввозило зазначене обладнання на митну територію України та не придбало його на внутрішньому ринку України.
В Акті перевірки також зазначено, що вищезазначені бренди іноземного походження (Німеччина та Швеція) і їх продукція не виготовляється на митній території України. Згідно наявних інформаційних баз даних ДПС та даних ЄРПН ТОВ "КАВІРА" (попередня назва ТОВ "ЄВРОТЕЗІС") не ввозило зазначене обладнання на митну територію України та не придбало його на внутрішньому ринку України.
Фактично у позовній заяві в обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що наявність або відсутність окремих документів, а також помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції.
Таким чином, судом встановлено, що копії розроблених технічних умов, технічні паспорти, первинна документація на придбання вказаного обладнання ПП НВФ «ТЕХНОСЕРВІС» контролюючому органу під час перевірки не надано.
Суд приходить до висновку, що чинне законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складанням яких має оформлюватись господарська операція, та не визначено деталізації опису господарської операції у первинному документів, втім умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити однозначний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.
Разом з тим, подані платником документи не дозволяють встановити реальність виконання розглядуваних операцій та факт їх використання у господарській діяльності підприємства позивача, що не відповідає сутності послуг, визначений у підпункті 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року (справа К/9901/1478/18) міститься правовий висновок, відповідно до якого статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи позивача наведені в адміністративному позові та доповненнях не спростовують самого факту встановлених порушень та не є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень. Належних доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують вимоги позивача до суду не надано.
Належним чином укладений правочин заздалегідь не може свідчити про здійснення суб`єктом господарювання законної господарської діяльності, оскільки укладання такого правочину ще не підтверджує його виконання.
Для даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов`язання, а його фактичне виконання.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
Відповідачем підтверджено, а позивачем не спростовано правомірність винесення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №000707511 від 19.11.2019 року, тому, в задоволенні позовних вимогах слід відмовити.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Н.В. Турлакова

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді В.С. Андреєв

15.06.2020

Рішення не набрало законної сили 15 червня 2020 р.

Суддя