Справа № 553/2721/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 р.Справа № 553/2721/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби ДМС України на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2020 року (ухвалене суддею Плотниковою Н.Б.) по справі № 553/2721/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби ДМС України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ALEX_A" ALEX-A Spolka z.o.o. про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС України в справі про порушення митних правил № 0065/80600/19 від 18.09.2019 р. відносно позивача.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2020 р. замінено відповідача Полтавську митницю Державної фіскальної служби України правонаступником Дніпровською митницею Держмитслужби ДМС України.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2020 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2020 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог: Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідачем здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи для виконання вимог щодо повідомлення позивача про місце і час розгляду справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача просив розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 04.11.2018 р. о 18.01 год. в зоні діяльності Волинської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 20 днів» ввезений транспортний засіб «Neoplan Starliner», який належить ТОВ «ALEX А» (ALEXА Spolka z.o.o.), державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

За результатами проведеної перевірки по факту відсутності інформації про вивезення ОСОБА_1 у визначені строки транспортного засобу «Neoplan Starliner» за межі митної території України встановлено, що ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення вищевказаного транспортного засобу більше ніж на десять діб, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 108, ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України, оскільки, згідно даних з програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» від 05.04.2019 р., відсутня інформація щодо вивезення вищевказаного транспортного засобу за межі митної території України з 04.11.2018 р. по 05.04.2019 р., а згідно копії витягу з програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» від 18.09.2019 р. вказаний транспортний засіб вивезений за межі митної території України 16.06.2019 р. в зоні діяльності Волинської митниці ДФС.

05.04.2019 р. головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Полтавської митниці ДФС Горбач В.Я. складено протокол про порушення митних правил № 0065/80600/19 відносно водія рейсового автобуса, який належить ТОВ «ALEX А» (ALEXА Spolka z.o.o.), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.

Постановою начальника Полтавської митниці ДФС - начальником відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії від 18.09.2019 р. у справі про порушення митних правил № 0065/80600/19 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова необґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено порядок провадження та розгляду справи про порушення митних правил, так як Полтавською митницею ДФС в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, належним чином не повідомлено позивача про час і місце розгляду справи про порушення митних правил.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб- тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статтею 487 Митного кодексу України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ст. 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 494 Митного кодексу України, протокол про порушення митних правил складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (частина сьома). У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним (частина восьма).

Згідно із ч. 1 ст. 498 Митного кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи в органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника (частина перша). Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (частина друга). Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина четверта).

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Судовим розглядом встановлено, що протокол про порушення митних правил № 0065/80600/19 складений за відсутності позивача, а копія вказаного протоколу та повідомлення про повідомленням про його складання, повістка про явку в Полтавську митницю ДФС для опитування, повідомлення про призначення розгляду справи на 05.04.2019 р. направлені позивачу на адресу: вул. Водопроводна, 74, м. Покров, Дніпропетровська область.

Як вбачається з матеріалів справи, на вищевказану адресу відповідачем направлялися повідомлення про перенесення розгляду справи та копія оскаржуваної постанови, яка винесена за відсутністю позивача, проте, повідомлення про вручення вищевказаних поштових відправлень № 1353/10/16-70-20 від 05.04.2019 р., № 1670/10/16-70-20-01 від 15.05.2019 р., № 1997/10/16-70-20-10-01 від 16.07.2019 р. повернулись не врученими за закінченням встановленого строку зберігання.

Одночасно судовим розглядом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданого Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 09.11.2000 р.

Листом Т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС № 118/7/03-70-20-02 від 10.01.2019 р. на виконання запиту Полтавської митниці ДФС направлено копії документів, на підставі яких 04.11.2018 р. о 18.01 год. здійснено митний контроль та пропуск на митну територію автобуса «Neoplan Starliner», державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Одночасно цим листом повідомлено, що адреса ОСОБА_1 (зі слів) АДРЕСА_2 , проте, будь-яких доказів на підтвердження вказаної інформації не надано.

Згідно із інформацією адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 23.05.2019 р., громадянин ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим чи знятим з реєстрації у Дніпропетровській області.

Незважаючи на відсутність достовірної інформації про місце проживання чи перебування позивача, відповідачем під час розгляду справи про порушення митних правил Кулаковим В.В. всі процесуальні документи, які адресовані позивач, були надсилані на адресу: вул. Водопроводна, 74, м. Покров, Дніпропетровська область.

Відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_1 мав можливість отримувати кореспонденцію за адресою: вул. Водопроводна, 74, м. Покров, Дніпропетровська область.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова необґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог п. 1 ч. 4 ст. 531 Митного кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апелянта, що судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання адміністративного позову не підлягає стягненню з відповідача, оскільки сплачений позивачем помилково, так як, відповідно до ч. 4 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України, особа яка оскаржує постанову про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статей 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, застосовуються статті 2-5 Закону України "Про судовий збір", які не передбачають пільги за подання позовної заяви.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 543/775/17.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2020 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 271, 286, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби ДМС України залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2020 року по справі № 553/2721/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін