Справа № 200/4843/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 р. Справа№200/4843/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17 грудня 2019 року № 6477 щодо відмови в призначенні пенсії за віком; про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10 грудня 2019 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням відомостей трудової книжки АТ-ІІ № 3816638 від 05 лютого 1979 року та правої позиції суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає на протиправність відмови у призначенні пенсії за віком та неврахування періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, через відсутність печатки на її титульній сторінці, оскільки вважає, що не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки. Вважає таку відмову формальною.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05 червня 2020 року від Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в позові з підстав, вказаних в рішенні про відмову в призначенні пенсії: по-перше, відсутності на титульній сторінці трудової книжки печатки, у зв`язку з чим ним не враховані дані про періоди робити, внесені до трудової книжки, а по-друге, наявності помилки в даті звільнення, зазначеної в трудовій книжці, та в наказі про звільнення за період роботи з 10 жовтня 1979 року по 31 листопада 1980 року.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 за номером НОМЕР_2 .

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 17 грудня 2019 року № 6477 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, оскільки страховий стаж складає не 26 років, а лише 15 років 4 місяці 01 день. В обґрунтування рішення також зазначено про те, що стаж роботи згідно записам у трудовій книжці серії АТ-ІІ № 3816638 від 05 лютого 1979 року не зараховано при призначенні пенсії, оскільки її титульна сторінка не завірена печаткою підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Також не враховано період роботи з 10 жовтня 1979 року по 31 листопада 1980 року, у зв`язку з невірно вказаним числом місяця в даті звільнення і в наказі.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року (абзац 14, 23 частини першої статті 26 Закону № 1058-IV).

Станом на 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку, встановленого абзацами 14, 23 частини першої статті 26 Закону № 1058, а саме 59 років.

Відмова відповідача в призначенні пенсії за віком ґрунтується на відсутності необхідного страхового стажу, встановленого абзацами 1, 2, 4 частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, а саме не менше 26 років.

З такими висновками відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788- XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що датою початку заповнення трудової книжки позивача є 05 лютого 1979 року, а тому нормативне врегулювання правил її заповнення підпадає під дію Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 та чинної до 1993 року (далі Інструкція № 162). Дія цієї інструкції охоплює також спірний період з 10 жовтня 1979 року по 31 листопада 1980 року.

Згідно з підпунктами 2.10 та 2.11 пункту 2 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. […]. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

За змістом наведених норм відповідальним за заповнення трудової книжки, у тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство - роботодавець.

Отже, неврахування даних про періоди роботи, внесені до трудової книжки серії АТ-ІІ за номером 3816638 від 05 лютого 1979 року з тих підстав, що на титульній сторінці трудової книжки не стоїть печатка, є необґрунтованим, оскільки позивач не може нести відповідальність за дії роботодавця.

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії АТ-ІІ за номером 3816638 від 05 лютого 1979 року записом № 3 встановлено, що позивач прийнята 10 жовтня 1979 року на посаду секретаря - друкарки у Харцизське бюро з працевлаштування та інформації населення, наказ № 19 від 10 жовтня 1979 року; записом № 4 - звільнена з займаної посади з 31 листопада 1980 року у зв`язку з переводом, наказ № 40 від 31 листопада 1980 року; записом № 5 - позивач 01 грудня 1980 року прийнята тимчасово на посаду друкарки у Харцизький міськвиконком, розпорядження № 448-р від 01 грудня 1980 року. Записи завірені підписами посадових осіб та скріплені печатками підприємств.

Наведені відомості трудової книжки в своїй сукупності свідчать про допущення очевидної описки при вчиненні запису № 4 про звільнення позивача з Харцизського бюро з працевлаштування та інформації населення та зазначення невірної дати звільнення 31 листопада 1980 року замість вірної 30 листопада 1980 року, оскільки дати 31 листопада взагалі не існує.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відомостями трудової книжки позивача підтверджено його роботу на посаді секретаря-друкарки у період з 10 жовтня 1979 року по 30 листопада 1980 року.

Застосування вказаної підстави для відмови в зарахуванні певного періоду роботи до загального страхового стажу є проявом надмірного формалізму з боку суб`єкта владних повноважень, а тому не може бути взята судом до уваги.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у визначенні загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17 грудня 2019 року № 6477 щодо відмови в призначенні пенсії за віком; про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10 грудня 2019 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням відомостей трудової книжки АТ-ІІ № 3816638 від 05 лютого 1979 року та правої позиції суду.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що згідно з квитанцією від 12 травня 2020 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 840, 80 грн.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 840, 80 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 грудня 2019 року № 6477 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 10 грудня 2019 року з урахуванням висновків суду щодо протиправності незарахування періодів роботи, внесених до трудової книжки серії АТ-ІІ № 3816638 від 05 лютого 1979 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням приписів пункту 3 розділу VI КАС України.

Повне рішення складено 23 червня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська