Справа № 809/284/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"23" червня 2020 р. Справа № 809/284/16
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 у задоволенні позову відмовлено.
Згідно постанови Верховного суду від 17.12.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 у цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
02.01.2020 адміністративна справа №809/284/16 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та цього ж дня зареєстрована автоматизованою системою документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
23.01.2020 суд без виходу до нарадчої кімнати замінив Коломийську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на її правонаступника Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області у порядку статті 52 КАС України.
Представник позивача 14.02.2020 подала суду клопотання про приєднання до матеріалів справи листа АТ «Дельта Банк» від 07.02.2020 за №497. Згідно вказаного листа, АТ «Дельта Банк» на запит №б/н від 29.01.2020 надало відповідь, в якій вказує про те, що інформація, яку запитує представник позивача, містить банківську таємницю, а тому у Банку відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації.
Суд зазначає, що запитувана інформація є необхідною для об`єктивного та всебічного розгляду даної справи. Так, на необхідність вказаної інформації та письмових доказів для прийняття обгрунтованого рішення звертає увагу Верховний Суд у постанові від 17.12.2019 у даній адміністративній справі №809/284/16. Згідно вказаної постанови Верховного Суду, потрібно встановити обставини справи, структуру анульованої заборгованості, у тому числі: з розрахунком по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам, комісії, штрафам (пеням).
Однак, станом на 23.06.2020 вимоги ухвал Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та від 13.03.2020 публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» не виконано без жодного належного обґрунтування та без надання належних доказів.
Не надання документів, які витребовувалися судом свідчить про бездіяльність публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», створення перешкод у здійсненні судочинства та некомпетентність його представників. Вказане може призвести до можливих подальших негативних наслідків для ПАТ «Дельта Банк» у вигляді притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду, за сплату в дохід держави штрафу, передбаченого частиною 1 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із бездіяльністю та не наданням витребуваних документів, що може свідчити про порушення прав позивача передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та порушення статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб правового захисту) у поєднанні з пунктом 1 статті 6 Конвенції з причин недотримання розумних строків у судовому провадженні та відсутності ефективного засобу правового захисту у цьому відношенні.
Суд повторно звертає увагу, що витребовувана інформація є необхідною для об`єктивного та всебічного розгляду даної справи.
Крім того, як зазначено Верховним Судом у постанові від 17.12.2019, винесеної в межах даної адміністративної справи №809/284/16, згідно з частиною 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Таким чином, судом вирішено повторно витребувати запитувану інформацію у ПАТ «Дельта Банк».
Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.
Банківською таємницею, зокрема, є:
1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;
2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;
3) фінансово-економічний стан клієнтів;
4) системи охорони банку та клієнтів;
5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;
6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;
7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;
8) коди, що використовуються банками для захисту інформації;
9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.
Пунктом 2 частини 1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.
В свою чергу, частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною 4 статті 9, частиною 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим кодексом.
Відповідно до частини 3 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Частиною 6 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, суд звертає увагу, що у випадку невиконання вимог суду, які визначені в ухвалах без надання належних та допустимих доказів в обґрунтування поважності причин невиконання вказаних вимог суду, вказані дії можуть бути розцінені судом, як неповага до суду та інших учасників судового процесу, в результаті чого суд має право вжити заходи судового реагування з метою притягнення винних осіб до відповідальності за вказані дії.
Частиною першою статті 144 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Відповідно до частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність попередження публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про високу ймовірність настання негативних наслідків за повторне невиконання рішення суду і про те, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом та, крім цього, може бути підставою для реагування суду в порядку застосування заходів процесуального примусу передбачених Главою 9 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі наведеного, встановлених обставин справи та відсутності письмових доказів, необхідних для повного та всебічного розгляду даної справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування доказів.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 77, 80, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кафарський В.В.