Справа № 757/17911/20-а
Суддя: Матійчук Г. О.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання Хабеця О.О.,

справа № 757/17911/20-а

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач інспектор поліції 3-го батальйону 5-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві Оштинар Артур Юрійович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 3-го батальйону 5-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві Оштинара Артура Юрійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.04.2020 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк № 2441037, якою на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП України його (позивача) було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Згідно постанови він 25.04.2020 об 13:07:20 год. рухався на автомобілі MERCEDES-BENZ GL500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по Столичному шосе 96 км у м. Києві зі швидкістю 103 км/год., при дозволеній в межах населеного пункту - 80 км/год., перевищивши дозволену швидкість руху на 23 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Із зазначеною постановою він не погоджується, оскільки вважає, що ПДР не порушував. Окрім того зауважив на порушення відповідачем норм чинного законодавства при розгляді справи, а тому дії останнього є протиправними, й відповідно постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк № 2441037 від 25.04.2020 є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Зокрема, позивач вказує на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Згідно оскаржуваної постанови факт перевищення ним швидкості руху було зафіксовано відповідачем за допомогою TruCAM 001115.

Будь-які інші докази, на підставі яких можна було б встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення у постанові не зазначені.

Зауважує, що показання технічного засобу TruCAM 001115 (у вигляді фото чи відеофайлів) не можуть вважатися належними та допустимими доказами при притягненні особи до відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зважаючи на те, що вимірювання швидкості за допомогою TruCAM 001115 здійснюється у «ручному режимі».

Відтак, дії відповідача щодо використання приладу TruCAM 001115 є неправомірними і суперечать положенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилаючись на: похибки у вимірюваннях TruCAM 001115; невідповідність часового проміжку фіксування порушення приладом та часу, зазначеного в постанові; ненаданні позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги; розгляд справи інспектором Сивоздравом, в той час, як в постанові зазначено інспектора Оштинара А.Ю.

Враховуючи наведені порушення, допущені при розгляді адміністративної справи, просив суд задовольнити позов та визнати дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення протиправними та, відповідно, скасувати цю постанову.

Ухвалою суду від 06.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами на підставі ч. 6 ст. 12 КАС України, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду.

19.05.2020 року від позивача, в особі адвоката Скокіна Л.Л. надійшло клопотання про долучення доказів - керівництва (рос. - руководства) з використання приладу TruCAM.

22.05.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечуються з наступних підстав.

25.04.2020 об 13 год. 07 хв. позивач керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ GL500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Києві шосе Столичне 98 рухався зі швидкістю 103 км/год в населеному пункті при дозволених 80 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС № 001115, про що зазначено в фабулі постанови.

Щодо доводів позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зауважено, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем, яке мало місце з точки зору позивача, не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог.

Щодо тези позивача про невірно вказаний в постанові час вчинення адміністративного правопорушення в постанові, зауважив що має місце описка, яка втім не впливає на суть вчиненого правопорушення та його кваліфікації, та не є підставою для задоволення позовних вимог. Оскільки правопорушення зафіксовано на TruCam LTI 20/20, тому відсутні сумніви щодо відповідності особи, яка вчинила правопорушення, особі яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, відповідач зазначає, що зазначений лазерний вимірювач швидкості отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТrиСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Процедура сертифікації наразі не регулюється чинним законодавством.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТrиСАМ визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16135, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30.09.2019 та чинного до 30.09.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТгиСАМ LTI 20/20 № ТС001115, є придатним до застосування.

Отже покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінені відповідачем, як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП і застосовані при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

26.05.2020 року позивач надав свою відповідь на відзив, в якій зазначив, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, його було безпідставно позбавлено можливості скористатись професійною правничою допомогою, що в свою чергу є самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною, що має наслідком її скасування.

Заперечуючи обставини, викладені у відзиві, позивач також зазначає, що відповідачем було суттєво порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема ст.ст. 268, 279, 280, 283 КУпАП та Інструкцію з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі розгляд справи та ухвалення постанови за результатами розгляду має здійснюватися однією особою. У відзиві відповідач визнав факт розгляду справи про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови різними інспекторами поліції.

Позивач зауважив, що розгляд справи, дослідження обставин справи, вирішення його клопотання, заслуховування його пояснень, оцінка доказів та інш. - здійснювалось інспектором поліції Сивоздрав А.С., а не Оштинаром А.Ю. Відповідно, ухвалення постанови останнім є неправомірними.

Крім того, враховуючи обґрунтовані сумніви у достовірності показників приладу TruCam, які поскладені в основу оскаржуваної постанови, позивач вважає, що його вина не доведена.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В силу вимог, встановлених правил ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАк № 2441037, 25.04.2020 року о 13:23:26 год. інспектором поліції Оштинаром А.Ю. розглянуто адміністративну справу про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Розглядом адміністративної справи встановлено, що 25.04.2020 року о 13:07:20 год в м. Києві на Столичному шосе 98 водієм ОСОБА_1 , який рухався на автомобілі MERCEDES-BENZ GL500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 103 км/год, було порушено швидкісний режим на 23 км/год.

За результатами розгляду справи винесено постанову серії ЕАк № 2441037 про притягнення порушника до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція) поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2)чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Пунктом 8 розділу III Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 9 розділу III цієї Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пункт 10 розділу III Інструкції передбачає, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. П. 1 розділу IV Інструкції передбачено, що за результатом розгляду справи поліцейським виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Із доданих до відзиву відповідача відеодоказів (додатки №2, №3 (CD-диски) вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась інспектором поліції патрульної поліції м. Києва лейтенантом «Сивоздравом» (час запису 13:20:15, дод. №3 (CD-диск), а також доказами зафіксованими на CD-диску доданих позивачем до позову №824124445 (час запису 00:08).

В вищевикладеного вбачається, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянуто одним інспектором поліції, а постанову винесено іншим, що суперечить Інструкції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції працівників Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, розгляд яких відповідно до ст. 258 КУпАП, здійснюється поліцейським за місцем вчинення правопорушення шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до частини другої та третьої ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За вимогами п. 2 Розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбаченої частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по вказаній справі відносно позивача, мало місце порушення вимог чинного законодавства, й відповідно прав позивача.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд зазначає наступне.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Така процедура, як «сертифікації» наразі не регулюється чинним законодавством України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідачем до відзиву додано копії: свідоцтва про повірку засобу вимірюваної техніки - лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001115; сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А №006694; експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03-3008 (з додатком); експертний висновок про результати експертизи механізму технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20.

Із доданих до відзиву відеодоказів (CD-дисків) вбачається, що 25.04.2020 року об 12:45:08 год. приладом TruCam зафіксовано автомобіль MERCEDES-BENZ GL500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 103 км/год (час запису 14:05:56, дод.3).

Постановою серії ЕАк № 2441037 від 25.04.2020 року встановлено порушення позивачем ПДР, у вигляді перевищення швидкісного режиму, яке було зафіксовано приладом TruCam, дата та час вимірювання швидкості руху вказано: «25.04.2020 року» об «13:07:20 год».

Таким чином, вбачається, що зазначений в постанові серії ЕАк № 2441037 від 25.04.2020 року факт порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму не має нічого спільного з фактом перевищення швидкості, зафіксованого приладом TruCam 25.04.2020 року об 12:45:08 год. (дод. №2 до відзиву). Будь-яких інших постанов, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ним ПДР, які зафіксовані приладом TruCam 25.04.2020 року об 12:45:08 год. суду не надано.

Отже між фактом порушення швидкісного режиму позивачем, зафіксованого 25.04.2020 року об 12:45:08 год., приладом TruCam та фактом порушення швидкісного режиму тим же водієм, зафіксованого в постанові серії ЕАк № 2441037 від 25.04.2020 року, де часом порушення зазначено - 13:07:20 год., немає нічого спільного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З вказаної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, стаття 77 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019, прийнятої за результатами розгляду справи № 357/10134/17, вказав на обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятої ним постанови, підтвердження встановлених обставин справи належними і допустимими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України вказує, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії ЕАк 2441037 від 25.04.2020, оскільки лише опис адміністративного правопорушення є належним доказом вчинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, в т.ч. й поліції (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність належних і беззаперечних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд вважає за потрібне роз`яснити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і винесення постанови за результатами розгляду інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку (на місці), підстав для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено. Саме тому при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, останньому було відмовлено у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду для можливості викликати адвоката.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою, що саме і було здійснено позивачем.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 247, 251, 258, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5-10, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 73-77, 241-246, 285, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРШІИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 3-го батальйону 5-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві Оштинара Артура Юрійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити.

Визнати дії інспектора поліції 3-го батальйону 5-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві Оштинара Артура Юрійовича по винесенню постанови серії ЕАк№ 2441037 від 25.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП неправомірними.

Скасувати постанову інспектора поліції 3-го батальйону 5-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві Оштинара Артура Юрійовича серії ЕАк№ 2441037 від 25.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня отримання її копії до Шостого апеляційного адміністративного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (інспектор поліції 3-го батальйону 5-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9).

Суддя Г.О.Матійчук