Справа № 440/1445/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1445/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області №158727 від 10.12.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач не погодилася з постановою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №158727 від 10.12.2019 та посилалася на її протиправність з огляду на те, що згідно товарно-транспортної накладної загальна маса транспортного засобу разом із вантажем (кукурудза продовольча) складала 43,320 т, тобто не перевищувала максимально допустимого значення, передбаченого Правилами дорожнього руху. Зазначає, що предметом перевезення був сипучий вантаж (кукурудза), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точках автомобіля Вказує, що повторну перевірку габаритно-вагових параметрів (зважування) на пункті контролю автодороги Р-03 до М-03, 4 км+100 м транспортний засіб не проходив, а продовжив свій рух до кінцевого місця призначення, хоча відповідач повинен був заборонити подальший рух транспортного засобу до внесення плати за проїзд. Також, думку позивача, проведення габаритно-вагового контролю без наявності затвердженої методики її здійснення є неможливим та протиправним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1445/20, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року клопотання позивача про залучення співвідповідача у справі №440/1445/20 - задоволено. Залучено до участі у справі №440/1445/20 в якості другого відповідача Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

18 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 59-64/, у якому представник відповідачів просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що 28.10.2019 при проведенні рейдової перевірки шляхом проведення габаритно- вагового контролю, місце перевірки: а/д М-05, 450 км + 500 м, відповідно до направлення на перевірку № 026366 від 18.10.2019, інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області перевірено транспортний засіб (далі - ТЗ) марки Volvo д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 та напівпричіп STAS д.р.н. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 . У ході перевірки виявлено перевищення допустимого навантаження на одиничну вісь: 12,28 т при допустимих 11 т. За результатами перевірки складено: акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №041140 від 28.10.2019 року, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу №0038026 від 28.10.2019, розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів (додаток до акту №041140, надалі - розрахунок). Зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" передбачає нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування незалежно від типу вантажу та вважає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.12.2019 №158727 винесена обґрунтовано, за порушення, яке мало місце, із дотримання процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

28.10.2019 на ділянці автодороги А/Д М-05 Київ-Одеса 450 км + 500 м посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, на підставі направлення на рейдову перевірку №026366 від 18.10.2019 /а.с. 69/, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Volvo д.р.н. НОМЕР_1 (власник ФОП ОСОБА_1 , а.с. 16) та напівпричіп STAS д.р.н. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.10.2019 №169610, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 66/.

У акті перевірки від 28.10.2019 зафіксовано перевезення вантажу (кукурудза) з перевищенням вагових норм без відповідного дозволу. ТТН від 27.10.2019 №0144893 з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 11,6 %., у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачено статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення, встановлених законодавством вагових норм понад 10% та не більше 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу відповідальність за що, передбачена абзацом 15 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю 28.10.2019 /чек зважування, а.с. 1/, встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 7,015; 2) 12,280; 3) 77,55; 4) 77,45; 5) 78,10; повна маса транспортного засобу 42,605 тонн, що зафіксовано у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.10.2019 /а.с. 14/.

У акті №044140 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.10.2019 зафіксовано перевищення вказаним вище транспортним засобом осьових навантажень: 12,28 т при допустимих 11 т /а.с. 13/.

29.11.2019 Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області направлено на адресу позивача повідомлення № 74193/33/24-19/24-19 від 26.11.2019 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначеної з 10:00 до 12:00 10.12.2020, про що свідчать копії фіскального чеку від 29.11.2019 та списку №2156 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих /а.с.67-68/.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті начальником Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області Димкарем В.Р. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №158727 від 10.12.2019, якою стягнуто з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. /а.с. 65/.

В обґрунтування вказаної постанови зазначено, що ФОП ОСОБА_1 28.10.2019, Одеська обл. а/д М-05 Київ-Одеса 450 км + 500 м т.з. марки Volvo д.р.н. НОМЕР_1 допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу відповідальність, за що передбачена абзацом 15 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач не погодився з постановою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №158727 від 10.12.2019, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №158727 від 10.12.2019, суд виходить з наступного.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року N 30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року N 879.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2013 № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за N 215/24992 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок № 879/.

Згідно з підпунктами 3, 4, 5 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., N 3, ст. 75), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з приписами п.п. 2 п. 5 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за №1171/29301, пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням, зокрема, комплектом пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки.

Пунктом 12 Порядку № 879 встановлено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п. 13 Порядку №879).

Із аналізу наведених норм слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підтвердження утримання зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю у робочому стані представником відповідача надано до суду копію свідоцтва Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/5385, виданого 29.03.2019, та чинного до 29.03.2020 на ваги для статичного зважування, тип: прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-AS2-PWIA зав. №17-375, виробник: ESIT ELECTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD, STI, за результатами повірки яких встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічного регламенту /а.с. 73-74/.

Зважаючи на вищевикладене, суд критично оцінює доводи позивача про невідповідність зважувального обладнання вимогам законодавства.

Суд також відхиляє доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови з посиланням на відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону №3353-XII, статті 33 Закону України від 08.09.2005 № 2862-IV "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач при здійсненні габаритно - вагового контролю.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасуванням п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права зроблено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

Щодо доводів позивача про те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (кукурудза), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точках автомобіля, то суд зазначає таке.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також - Правил перевезення) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 розділу 8 Правил перевезення, навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 розділу 12 Правил перевезення, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 розділу 12 вказаних Правил перевезення передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно з приписами пункту 8.20 розділу 8 зазначених Правил водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу.

Окрім цього, підпунктами «а» та «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому суд вважає, що доводи позивача щодо сипучості вантажу і, як наслідок, неможливості забезпечення його сталості в різних точках автомобіля, є безпідставними.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 /надалі - Порядок №1567/.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19 Порядку №1567).

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як встановлено судом, 28.10.2019 на ділянці автодороги А/Д М-05 Київ-Одеса 450 км + 500 м посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, на підставі направлення на рейдову перевірку від №026366 від 18.10.2019 /а.с. 69/, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Volvo д.р.н. НОМЕР_1 (власник ФОП ОСОБА_1 , а.с. 16) та напівпричіп STAS д.р.н. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.10.2019 №169610, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 66/.

У акті перевірки від 28.10.2019 зафіксовано перевезення вантажу (кукурудза) з перевищенням вагових норм без відповідного дозволу. ТТН від 27.10.2019 №0144893 з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 11,6 %., у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачено статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення, встановлених законодавством вагових норм понад 10% та не більше 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу відповідальність за що, передбачена абзацом 15 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю 28.10.2019 /чек зважування, а.с. 1/, встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 7,015; 2) 12,280; 3) 77,55; 4) 77,45; 5) 78,10; повна маса транспортного засобу 42,605 тонн, про що зафіксовано у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.10.2019 /а.с. 14/.

У акті №044140 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.10.2019 зафіксовано перевищення вказаним вище транспортним засобом осьові навантаження:12,28 т при допустимих 11 т /а.с. 13/.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 /у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Таким чином, суд погоджується з висновком перевірки про перевищення вагових обмежень на одиночну ось 12,26 т при допустимих 11 т, тобто перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 11,6 %.

Суд не бере до уваги доводи позивача про необхідність здійснення інспекторами Укртрансбезпеки заборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення в нього перевищення нормативних вагових параметрів згідно пункту 21 Порядку №879, оскільки не здійснення заборони руху транспортного засобу не порушує прав позивача, як і не спростовує факту вчиненого ним порушення. Крім того, відповідачі не наділені повноваженнями затримувати транспортні засоби.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що 29.11.2019 Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області направлено на адресу позивача повідомлення № 74193/33/24-19/24-19 від 26.11.2019 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначеної з 10:00 до 12:00 10.12.2020, про що свідчить копії фіскального чеку від 29.11.2019 та списку №2156 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих /а.с.67-68/.

Отже, відповідачем Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області завчасно надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення.

Відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За встановлених обставин та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №158727 від 10.12.2019 прийнята на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України, та обґрунтовано.

Відтак, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845), Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (вул. Європейська, 115, м. Полтава, 38008) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.І. Клочко