Справа № 160/9621/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року Справа № 160/9621/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кучми К.С. при секретарі судового засідання Чорній М.В. за участю: представника позивача - Винокурова О.В. представника відповідача - Якимова Г.О. представника третьої особи - Шапошнікової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Федерація незалежних профспілок Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем за результатами розгляду акта інспекційного відвідування від 16.11.2018 р. №ДН2057/1406/АВ було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 р. № ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804. Позивач вважає винесену постанову такою, що винесена із порушенням норм чинного законодавства та на підставі акта, який складено із порушенням відповідних норм чинного законодавства, оскільки назва професії «монтер колії» код 7129 визначена Національним класифікатором професій України «Класифікатор професій» ДК003:2010 та вноситься до трудової книжки відповідно до вищеназваного класифікатора та штатного розпису. Таким чином, внесення до трудової книжки запису «монтер колії» є таким, що здійснено відповідно до норм чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю, з викладених у ньому підстав.
Згідно з Картою умов праці 1999 року право на пенсійне забезпечення у віці 55 років мали працівники, які працюють на посаді монтера колії. Всі вище перелічені працівники у 1999 році працювали на цій посаді, при цьому до їх трудових книжок не було внесено запису щодо наявності права на пільгове пенсійне забезпечення у віці 55 років, що порушує вимоги п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58, а саме: «якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вказав, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804 є цілком законною та обґрунтованою, складеною на підставі та відповідно до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечувала та в поданих письмових поясненнях зазначила, що за заявою Федерації незалежних профспілок Дніпропетровської області по фактам несвоєчасного проведення атестації робочих місць, було проведено інспекційне відвідування РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» інспектором головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, з 22.06.2018 р. по 03.08.2018 р. За результатами якого складено акт від 03.08.2018 р. №ДН806/1406/АВ. Згідно з відповіддю на інформаційний запит Федерації, документи по результатам атестації робочих місць, що надавалися при проведенні інспекційного відвідування з 02 квітня по 13 квітня 2018 року, були надані вибірково, про що свідчить більша кількість документів, наданих при проведенні перевірки з 22.06.2018 р. по 03.08.2018 р. Так, наприклад, не було надано Карту умов праці по професіям «монтер колії, ремонтник штучних споруд, бригадир колії» від 04.12.1999 р., у якій вказано, що пенсія монтеру надається у 55 років.
З причини укривання частини документів з боку РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» було спотворено результат перевірки підприємства. Роботодавець, не вніс до трудових книжок назву посади, відповідно постанови КМУ №583 від 12.10.1992 р., якою затверджено «Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років», а саме: «монтер колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів»; замість того видаючи уточнені довідки, але не всім, отримав інструмент маніпуляції робітниками та законом. За таких обставин, представник третьої особи також просила суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки з боку позивача вбачаються умисні дії щодо ухилення від своїх обов`язків роботодавця, забезпечення умов праці які гарантувалися при прийомі на роботу.
Заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи позицію третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.10.2018 року Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінене тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця». При цьому, не відбулось реорганізації позивача, код ЄДРПОУ та рахунки залишились незмінними, а всі права та обов`язки так само залишились без змін.
Судом також встановлено, що відповідно до наказу Головного управління від 08.11.2018 року № 991-1, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.11.2018 року №402, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні ОСОБА_7 в період з 12 по 23 листопада 2018 року проведено інспекційне відвідування позивача зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань належного оформлення кадрових документів під час прийняття працівників на роботу та в подальшій трудовій діяльності у структурному підрозділі Павлоградська дистанція колії Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
За результатами інспекційного відвідування був складений акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН2057/1406/АВ від 16.11.2018 р. У розділі ІІІ «Опис виявлених порушень» зазначено:
- до перевірки були надані належним чином завірені копії трудових книжок наступних працівників позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
- згідно з карткою умов праці 1999 року право на пенсійне забезпечення у віці 55 років мали працівники, які працюють на посаді монтера колії;
- всі перелічені вище працівники у 1999 році працювали на цій посаді, при цьому до їх трудових книжок не було внесено запису щодо наявності права на пільгове пенсійне забезпечення у віці 55 років, що порушує вимоги п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерством праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58, а саме: «якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення».
На підставі вказаного акту перевірки №ДН2057/1406/АВ від 16.11.2018 р., Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис №ДН2057/1406/АВ/П від 23.11.2018 р. У вказаному приписі зазначено, що записи у трудові книжки не вносились при наявності підстав, а саме права на пільгове пенсійне забезпечення у віці 55 років та встановлено строк усунення порушень.
Згідно з Картою умов праці від 04.12.1999 р., на посаду монтера колії у позивача, пенсійне забезпечення застосовувалося у віці з 55 років.
На підставі вказаного акту інспекційного відвідування, відповідачем було прийнято спірну постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804, а саме про накладення на Регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» штрафу у розмірі 3 723 грн.
Правомірність та обґрунтованість постанови про накладення від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804 є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 259 КЗпП України, встановлено, що Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, застосування статті 259 Кодексу законів про працю України встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).
Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.
Зі змісту п.11 Порядку №295 слідує, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.
Згідно з п.19 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Пунктом 23 Порядку № 295 визначено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до п.24 Порядку № 295, припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Так, Карта умов праці оформляється на кожне визначене робоче місце або групу аналогічних місць відповідно до вимог Інструкції по заповненню Карти умов праці при проведенні атестації робочих місць (затверджена за №06-41-48 від 30.11.1992 р. Головним державним експертом України з умов праці і заступником Головного державного санітарного лікаря України від 27.11.1992 р.).
При цьому, Карта умов праці є узагальнюючим документом результатів атестації, в якій зазначається сумарна кількість шкідливих або небезпечних факторів з кожного рівня відхилення від нормативу; надається гігієнічна оцінка умов праці, що визначає, до якого класу і якого рівня відносяться умови та характер праці на даному робочому місці; оцінюються технічний та організаційний рівні робочого місця; фіксується висновок комісії про віднесення робочого місця до конкретного виду умов праці: з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці; з шкідливими та важкими умовами праці; з шкідливими умовами праці тощо.
На підставі комплексної оцінки умов праці в Карті умов праці зазначаються рекомендації щодо поліпшення умов праці, їх економічне обґрунтування, а також пропозиції щодо встановлення пільг і компенсацій за роботу в шкідливих і небезпечних умовах.
Карта умов праці підписується всіма членами атестаційної комісії і з її змістом ознайомлюють працівників, зайнятих на робочому місці.
За результатами атестації складається перелік: - робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації, передбачені законодавством; - робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких пропонується встановити пільги і компенсації за рахунок коштів підприємства згідно з ст.26 Закону України «Про підприємства», і ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; - робочих місць з несприятливими умовами праці, на яких необхідно здійснити першочергові заходи щодо їх поліпшення.
Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема, на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством, підписує голова комісії за погодженням з профспілковим комітетом. Він затверджується наказом по підприємству.
Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії і посади яких внесено до переліку.
Пунктом 2.3 «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. №41 та Головним державним санітарним лікарем України від 01.09.1992 р., передбачено, що атестаційна комісія підприємства при проведенні атестації робочих місць за умовами праці, на підставі даних протоколів досліджень, складає «Карту умов праці» на кожне враховане робоче місце або групу аналогічних місць (додаток 2 до «Методичних рекомендацій ...»).
Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після узгодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству. Матеріали атестацій робочих місць є документами строгої звітності і повинні зберігатися на підприємстві протягом 50 років.
Виписка з наказу додається до трудової книжки працівника, професія (посада) якого внесена до затвердженого переліку. І як наслідок, результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій коштами підприємства.
Картка умов праці є проміжним документом, на основі якого видається наказ.
Аналізуючи вищенаведене, наказ повинен відповідати результатам проведеної атестації робочих місць.
Так, відповідно до наданих трудових книжок наступних працівників позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , копії яких наявні в матеріалах справи та надавалися позивачем до перевірки видно, що згідно Картки умов праці 1999 року право на пенсійне забезпечення у віці 55 років мали працівники, які працюють на посаді монтера колії.
Всі перелічені вище працівники у 1999 році працювали на цій посаді, при цьому до їх трудових книжок не було внесено запису щодо наявності права на пільгове пенсійне забезпечення у віці 55 років.
Таким чином, суд погоджується із висновками відповідача зазначеними в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН2057/1406/АВ від 16.11.2018 р. про порушення позивачем вимог п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерством праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58, а саме: «якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення».
Твердження позивача про те, що вказані працівники, які займали посаду «монтер колії» не мають права на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки вказана посада не відноситься до пільгових категорій, не відповідають законодавству та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, у т.ч. Карткою умов праці від 04.12.1999 року.
Також, суд звертає увагу на довідку Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ «Павлоградська дистанція колії» №880 від 08.07.2019 р., в якій зазначено, що ОСОБА_9 з 23.02.1993 р. по 17.06.2013 - працював на посаді монтера колії 3 розряду магістральних залізниць, постійно зайнятого на поточному утриманні колії та штучних споруд на дільниці з інтенсивним рухом поїздів.
Професія монтера колії, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 р. №583.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, судом встановлено, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис №ДН2057/1406/АВ/П від 23.11.2018 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №160/9163/18, яке було залишено в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця». Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено законність припису №ДН2057/1406/АВ/П від 23.11.2018 р., як видно з матеріалів справи, позивачем не усунуті зазначені в ньому порушення у встановлений строк.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 року по справі №160/9163/18 було зазначено, що враховуючи, що вищезазначені працівники у 1999 році працювали на посаді монтер колії, тому з урахуванням вищенаведених норм права позивачем повинна була вноситься відповідні записи до їх трудових книжок щодо наявності права на пільгове пенсійне забезпечення у віці 55 років з додаванням відповідного витягу з наказу. Доводи апелянта стосовного того, що під час проведення перевірки контролюючим органом не враховано наказ № 194 від 20.12.1999 року, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що наведений наказ позивачем не було надано до перевірки. Крім того, судом враховується висновок судової технічної експертизи документів по кримінальному провадженню №0001893 від 12.11.2018 року №5804-18, згідно висновку якого: в графі «Пенсійне забезпечення» оригіналу «Картки умов праці ПЧ-7 за посадою монтер колії від 12.1994» розташований рукописний запис «в возрасте 55 лет», який замаскований речовиною білого кольору. Отже, наведена обставина спростовує те, що результати атестації, наведені Наказі від 20.12.1999 року № 184, відповідають Карткам умов праці. Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючим органом правомірно, на підставі та у спосіб передбачені чинним законодавством винесено оскаржуваний припис №ДН2057/1406/АВ/П від 23.11.2018 р.

В судовому засіданні представник третьої особи також зазначила, про що не заперечувалося представником позивача, що на теперішній час виконується рішення суду по справі №160/9163/18 та позивачем вносяться відповідні записи до трудових книжок працівників залізниці щодо наявності права на пільгове пенсійне забезпечення у віці 55 років.

Таким чином в рамках даної справи, розмір штрафу за спірною постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ТД-ФС/788 визначено відповідно до абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, а саме: - 3 723 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року (у місячному-розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VІІІ.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд доходить висновку що, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області під час винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 року №ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже вона є законною та обґрунтованою, складеною на підставі та відповідно до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (49062, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108, ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49050, м.Дніпро, вул.Казакова, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Федерація незалежних профспілок Дніпропетровської області (49130, м.Дніпро, вул.Усенко, 9/21, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06.12.2018 року № ДН2057/1406/АВ/ІП-ФС/804 - відмовити.

Судові витрати по даній справі не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складено 19.06.2020 року.

Суддя К.С. Кучма