Справа № 335/3519/20
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3519/20 2-адр/335/1/2020
23 червня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,
розглянувши заяву адвоката Панцакова Сергія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення у справі 335/3519/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Іванова Максима Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Іванова М.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, скасованопостанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАК № 2399035 від 16.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

19.06.2020 року представник позивача адвокат Панцаков С.Ю. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в цій справі, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу та сплату судового збору понесених позивачем, у зв`язку з розглядом справи у розмірі 1 420 грн. 40 коп.

Перевіривши наведені заявником обставини, суд встановив наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, відсутність у резолютивній частині вказаного вище рішення свідчить про наявність правової підстави для ухвалення додаткового судового рішення. Тому в цій частині Заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду із цією позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. 21).

Крім того, за результатами судового розгляду позивачем було сплачено гонорар адвокату за надання правничої допомоги у сумі 1000 грн.

Розмір понесених позивачем витрат в ході судового розгляду справи та фактичного понесення зазначених витрат підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами, а саме: Договором про надання правової допомоги 10/1 від 22.04.2020 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22/04-1 від 22.04.2020 року на суму 1000 грн., Актом виконаних робіт від 22.04.2020 року (а.с. 9-14).

Також представником позивача надано детальний опис робіт, виконаних ним при надані правничої допомоги позивачу в ході судового розгляду даної справи.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В даному випадку відповідачем як суб`єктом владних повноважень клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не заявлялось. Та само суду не було надано жодних доказів та не наведено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт. В свою чергу, як було зазначено вище, за відсутності ініціативи з боку іншої сторони суд не має права встановлювати такі обставини самостійно.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та недоведеність відповідачем обставин понесення позивачем витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення заяви представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із судовим розглядом справи, у повному обсязі та стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача та ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп., сплаченого за подання позовної заяви згідно з квитанцією № 29129 від 12.05.2020 року, та витрат на правничу допомогу у сумі 1 000 грн.

Керуючись ст.ст. 2-16, 132-142, 252, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Панцакова Сергія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення у справі 335/3519/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Іванова Максима Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., а всього стягнути суму у розмірі 1420 (тисячу чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Ю.В.Геєць