Справа № 520/1027/2020
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 р. Справа № 520/1027/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 (головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О.) по справі № 520/1027/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач), третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова, в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неоформлені подання до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8164 грн 20 коп (вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 20 копійок), згідно з квитанцією № 0.0..1 від 04.11.2019, виданою АТ КБ ПриватБанк;

зобов`язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8164 грн 20 коп (вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 20 копійок), згідно з квитанцією № 0.0..1 від 04.11.2019, виданою АТ КБ ПриватБанк;

стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати по справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 по справі №520/1027/2020 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неоформлені подання до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8164 грн 20 коп (вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 20 копійок), згідно з квитанцією № 0.0..1 від 04.11.2019.

Зобов`язано відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8164 грн 20 коп (вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 20 копійок), згідно з квитанцією № 0.0..1 від 04.11.2019.

Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі № 520/1027/2020 стягнуто з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн (три тисячі гривень).

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення правового спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у позовній заяві представник позивача, у тому числі, просив суд стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати по справі (а.с. 6).

Разом з позовом, представником позивача подано до суду заяву про надання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 22).

08.04.2020 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп (а.с. 49).

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, дійшов до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.

Колегія суддів, розглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги відповідача, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача, тобто в межах задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За матеріалами справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано копії таких документів:

договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 (а.с. 9);

акту приймання-передачі виконаних робіт № 03-02/10-2019 від 03.10.2019 (а.с. 57);

квитанції до прибуткового касового ордера № 04-02/10-2019 від 03.10.2019 (а.с. 58);

акту приймання-передачі виконаних робіт № 03-02/02-2020 від 03.02.2020 (а.с. 59);

квитанції до прибуткового касового ордера № 04-02/02-2020 від 03.02.2020 (а.с. 60);

реєстру витрат на професійну правничу допомогу № 04/05-04/2020 (до Договору про надання правової допомоги від 20.11.2019, на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг) (а.с. 61).

За змістом актів приймання-передачі виконаних робіт № 03-02/10-2019 від 03.10.2019 та № 03-02/02-2020 від 03.02.2020, характер професійної правничої допомоги, з розрахунком вартості в загальному розмірі 6000,00 грн, складає: написання та підготовка до подання заяви позивача до відповідача від 20.11.2019 щодо повернення коштів, помилково (надміру) сплачених у якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна; написання та підготовка до подання позовної заяви до суду; підготовка та подання заяви про надання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі № 520/1027/2020.

Колегія суддів зауважує, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

За матеріалами справи, відповідачем не заявлялось клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги не вбачається, у чому саме проявляється неспівмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу в частині задоволення заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга містить посилання на правові позиції Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду з питань визначення розміру правової допомоги та не вказує на конкретні підстави для зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі № 520/1027/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва