Справа № 280/490/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 червня 2020 року Справа № 280/490/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: судді Артоуз О.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці в Запорізькій області (69032, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25 ) про визнання протиправною та скасування про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпраці в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу №ЗП3520/565/АВ/П/ТД-ДС від 27.11.2019.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідачем проведено інспекційне відвідування позивача щодо перевірки стану додержання вимог законодавства про працю. За наслідками зазначеного інспекційного відвідування відповідачем складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 22.11.2019 № ЗП3520/565/АВ (далі - Акт інспекційного відвідування). В розділі ІІІ Акту інспекційного відвідування «Опис виявлених порушень» відповідачем зроблено висновок про встановлення порушення з боку позивача таких норм чинного законодавства, а саме: позивачем до виконання робіт на посадах пекар та продавця допущено працівників без оформлення трудового договору, чим допущено порушення частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України відносно чотирьох осіб, де вказано, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. На підставі Акту інспекційного відвідування відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП3520/565/АВ/П/ТД-ДС від 27.11.2019 (далі - Постанова), якою на позивача на підставі частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України було накладено штраф у розмірі 500760,00 грн. Позивач, не погоджується із вказаними висновками Акту перевірки, вважає їх безпідставними, незаконними та необґрунтованими.

Відповідач адміністративний позов не визнав, просить суд залишити позовні вимоги без задоволення. У письмовому відзиві на адміністративний позов (вих. №08/01.3-07/79 від 14.02.2020) зазначає про те, що інспекційне відвідування здійснено відповідно до вимог чинного трудового законодавства та з належним дотриманням права об`єкту відвідування, прийняті рішення є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону. Зазначає, що особи, які виконували роботи у ФОП ОСОБА_1 відмовились під час перевірки називати свої прізвища та імена , а також не надали інспектору документи, що посвідчують особу, ніяким чином не вказує та не підтверджує відсутність порушення вимог трудового законодавства. Також твердження позивача щодо відсутності в акті перевірки посилання на відеофіксацію не відповідає дійсності, оскільки в акті перевірки від 22.11.2019 є відмітка, що процес відвідування зафіксовано засобами відеотехніки. Відповідний електронний диск із записом долучений до акту перевірки. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 22.01.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 18.02.2020.

Протокольною ухвалою суду від 18.02.2020 підготовче засідання відкладено на 19.03.2020.

12.02.2020 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 61223508).

Ухвалою суду від 05.03.2020 зупинено стягнення за виконавчим документом - постанови про накладення штрафу №ЗП3520/565/АВ/П/ТД-ДС від 27.11.2019, що видана Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

Ухвалою суду від 19.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі до 16.04.2020.

Протокольною ухвалою суду від 16.04.2020 підготовче засідання відкладено на 14.05.2020.

Протокольною ухвалою суду від 14.05.2020 підготовче провадження відкладено до 11.06.2020.

11.06.2020 представником позивача подано клопотання про закінчення підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті 11.06.2020. Представник відповідача проти поданого клопотання не заперечив.

11.06.2020 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в письмовому порядку. Представник відповідача проти поданого клопотання не заперечив.

Ухвалою суду від 11.06.2020 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті з 11.06.2020 в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Частиною 5 статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до приписів ч. 4 с. 243 КАС України, судове рішення складене у повному обсязі до закінчення встановлених цим Кодексом строку розгляду відповідної справи.

Суд, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, встановив наступне.

В період з 15.11.2019 по 22.11.2019 інспекторами праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області Бохан Н.В. та Скуріхіною Т.В. (службові посвідчення № 565, 1150) (далі - Інспектори), відповідно до вимог статті 259 КЗпП України, частини 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (далі - Порядок № 823), було проведене інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перевірки щодо стану додержання вимог законодавства про працю, за наслідками якого складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 22.11.2019 № ЗП3520/565/АВ (далі - Акт інспекційного відвідування).

Під час інспекційного відвідування було встановлено, що позивачем допущено порушення вимог частин 1, 3 статті 24 КЗпП України відносно чотирьох осіб, де вказано що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим.

Не погоджуючись із вказаними висновками Акту інспекційного відвідування, позивачем на адресу відповідача направлено зауваження до Акту інспекційного відвідування за вих. № 1/2711 від 27.11.2019.

За наслідками розгляду вказаного зауваження відповідачем на адресу позивача направлено відповідь вих. № 08/03.4-06/10344 від 29.11.2019, згідно з якою відповідач вважає висновки, викладені в розділі IІІ Акту інспекційного відвідування, обґрунтованими.

У зв`язку із цим, відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП3520/565/АВ/П/ТД-ДС від 27.11.2019, якою на позивача на підставі частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України було накладено штраф у розмірі 500 760,00 грн.

12.02.2020 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 61223508).

Ухвалою суду від 05.03.2020 зупинено стягнення за виконавчим документом - постанови про накладення штрафу №ЗП3520/565/АВ/П/ТД-ДС від 27.11.2019, що видана Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

Не погодившись з вищевказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраця, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Державна служба України з питань праці (Держпраця) відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (п. п. 6 п. 6 Положення № 96).

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головного управління Держпраці в Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, регламентована Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі - Порядок № 823).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Держпраці має здійснювати державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності» виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, котрі використовують найману працю.

Пункт 5 Порядку №823 визначає виключний перелік підстав для проведення інспекційних відвідувань. Зокрема, такими підставами є:

1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2,4-7 цього пункту;

та інші визначені зазначеним Порядком підстави

Як слідує з матеріалів справи Інспекційне відвідування позивача здійснено на підставі пп.3 п. 5 зазначеного Порядку, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації отриманої зі звернення ОСОБА_3 від 01.11.2019 за вх. №К-1240.

06.11.2019 Головним управлінням видано наказ №1997 про проведення інспекційного відвідування позивача з питань додержання законодавства про працю у термін до 22.11.2019.

На підставі наказу оформлено направлення від 06.11.2019 № 1143 на здійснення позапланового заходу державного нагляду у формі інспекційного відвідування, предметом якого визначено: - порядок оформлення трудових відносин. Дата початку та дата закінчення заходу державного нагляду (контролю) з 11.11.2019 по 22.11.2019.

Згідно пункту 10 Порядку №823 Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до пункту 19 Порядку №823 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акту у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акту. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Як слідує з матеріалів справи в період з 15.11.2019 по 22.11.2019 інспекторами праці Бохан Н.В. та Скурихіною Т.В. проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса АДРЕСА_1 , фактична адреса АДРЕСА_2 ), за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування від 22.11.2019 №ЗП3520/565/АВ.

Під час інспекційного відвідування встановлено порушення частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, а саме:

«14.11.2019 під час проведення інспекційного відвідування встановлено, що за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 особи, які виконували функцію пекаря хлібобулочних виробів та продавця, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 2 працівника відмовились назвати свої прізвища. Вони виготовляли з тіста хлібобулочні вироби, смажили пиріжки в сковородах, зважували тісто на вагах, перебирали гриби, здійснювали реалізацію хлібобулочних виробів.

14.11.2019 були надані пояснення (які зафіксовані відеозйомкою) ОСОБА_6 , вона працює у ФОП ОСОБА_1 2-3 дня. …. Здійснювала реалізацію хлібобулочних виробів та перебирала гриби.

Другий працівник повідомила, що працює 2 день (прізвище та ім`я відмовилась назвати), жодних документів для оформлення не надавала. … ліпила пиріжки та смажила їх в сковороді.

Третій працівник ОСОБА_7 (під час інспекційного відвідування 14.11.2019 своє прізвище відмовилася назвати, а 19.11.2019 представилась інспекторам) повідомила, що всі працівники працюють у ФОП ОСОБА_1 3 дні. Під час інспекційного відвідування 14.11.2019 зважувала тісто на вагах.

Четвертий працівник (прізвище та ім`я не назвала) працювала на робочому місці з тістом.

В період проведення інспекційного відвідування, здійснено вдруге вихід інспектором праці 19.11.2019 за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 » для взяття пояснень від працівників. ОСОБА_6 надано пояснення (які зафіксовані відео зйомкою), що працівники працюють за графіком роботи з 08:00 год. до 17:00 год. (з понеділка по п`ятницю), всі працівники займаються випічкою.

15.11.2019 ФОП ОСОБА_1 надав інспектору праці для ознайомлення цивільно-правові договори від 12.11.2019 №1, №2 від 13.11.2019 №3, №4 на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виконання робіт з упакування слойок у кількості 500 штук. На ОСОБА_10 цивільно-правовий договір від 13.11.2019 №5 на надання послуг з прибирання приміщень у кількості 5 прибирань. Проте на виконання робіт за посадами - пекар та продавець жодних документів ФОП ОСОБА_1 не надано. Тобто, до виконання робіт на посадах пекар та продавець допущено працівників без оформлення трудового договору.

Так, ФОП ОСОБА_1 допущено порушення частин першої та третьої статті 24 КЗпП України відносно чотирьох осіб ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще 2 працівників …»

Акт підписано ФОП ОСОБА_1 з відміткою «не згоден, заперечення будуть надані згідно законодавства».

Щодо посилання позивача про порушення під час проведення перевірки вимог щодо застосування відео та фото запису суд зазначає наступне.

Конвенція Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV від 08 вересня 2004 року 28.1, визначає, що згідно статті 12.інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків. Відповідно до статті 16 Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Суд зазначає, що в Акті інспекційного відвідування на сторінці 3 здійснено відмітку щодо здійснення фіксування засобами відеотехніки.

Відтак, суд не приймає у даній частині доводи позивача.

При цьому суд звертає увагу на наступне.

Згідно змісту акту інспекційного відвідування від 22.11.2019 інспекційне відвідування розпочато 15.11.2019 об 09 год. 30 хв.

При цьому, відповідно до встановлених порушень та відеозапису судом встановлено, що інспекційне відвідування було розпочато 14.11.2019.

Представником відповідача надано пояснення, що здійснення інспекційного відвідування 14.11.2019 здійснено на підставі направлення від 06.11.2019 за №1143, в якому визначено термін проведення інспекційного відвідування з 11.11.2019 по 22.11.2019.

Досліджуючи відеозапис під час судового розгляду справи судом встановлено, що інспекторами праці при зверненні до осіб, що знаходилися в приміщенні «Чудо слойка» повідомлено про початок 14.11.2019 інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю. При цьому в самому Акті зазначено про початок інспекційного відвідування 15.11.2019. Крім того, суд зазначає, що пояснення, що надані ОСОБА_6 19.11.2019 на відеозаписі не містять опису власної роботи та роботи осіб, що зазначені в Акті інспекційного відвідування.

Таким чином, відеозапис не може бути врахований судом як доказ допуску осіб до роботи без оформлення трудового договору.

Щодо встановленого порушення частин першої та третьої статті 24 КЗпП України суд зазначає наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Визначення трудового договору міститься у частині 1 статті 21 КЗпП України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності.

За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який надає послуги/виконує роботи за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору:

1) не виконує конкретні трудові функції систематично;

2) надає лише послуги/виконує роботи, встановлені договором, після закінчення надання послуг/виконання робіт його діяльність припиняється;

3) не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений,

4) сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик,

5) працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Наведені норми права у їх сукупності з положеннями ЦК України та КЗпПУ є підставою для висновку, що залучення трудових ресурсів до підприємницької діяльності можливе як шляхом укладення трудових договорів так і шляхом укладання цивільних договорів: договорів про надання послуг, виконання робіт, аутсорсингу, аутстафінгу і цей перелік не є вичерпним з огляду на те, що особи мають право укласти будь-який цивільний договір, що не суперечить приписам законодавства України.

При цьому, вибір конкретної форми залучення трудових ресурсів є правом фізичної особи - підприємця та в цьому контексті складовою конституційної гарантій підприємницької діяльності.

Суд вважає, що позивач, користуючись цим правом, здійснював залучення ресурсів в залежності від обраної програми діяльності переважно шляхом укладення цивільно - правових договорів у відповідності до приписів Цивільного кодексу України, саме тому накази або розпорядження власника та відповідні повідомлення про прийняття працівників на роботу, що подаються органам ДПС України, не складались.

Під час судового розгляду судом досліджено цивільно-правові договори та акти приймання-передачі робіт, а саме:

12.11.2019 між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_1 укладно цивільно-правовий договір №1, предметом якого є упакування слойки у кількості 500 штук. Строк дії договору до 29.11.2019. 29.11.2019 між сторонами підписано Акт прийому-передачі робіт;

12.11.2019 між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_1 укладено цивільно-правовий договір №2, предметом якого є упакування слойки у кількості 500 штук. Строк дії договору до 29.11.2019. 29.11.2019 між сторонами підписано Акт прийому-передачі робіт;

Також позивачем надано Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2019 року, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них доходу за 4 квартал 2019 року, відповідно до яких слідує нарахування та утримання єдиного внеску та суми винагород за договорами цивільно-правового характеру, утримання податків.

Крім того, представником відповідача додатково надано цивільно-правовий договір №3 від 13.11.2019, укладений між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_1 , предметом якого є упакування слойки у кількості 500 штук, строк дії договору до 29.11.2019; цивільно-правовий договір №4 від 13.11.2019, укладений між ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_1 , предметом якого є упакування слойки в кількості 500 штук, строк дії договору до 29.11.2019; цивільно-правовий договір від 13.11.2019 №5 укладений між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_1 , предметом якого є прибирання приміщення у кількості 5 прибирань, строк дії договору до 29.11.2019.

При цьому посилання відповідача щодо того, що на час здійснення інспекційного відвідування позивачем не надано відповідних актів виконаних робіт за вказаними договорами спростовується матеріалами справи, оскільки Акти підписано лише 29.11.2019.

Щодо осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд зазначає, що вказані особи не були встановлені під час інспекційного відвідування та не з`ясовано характер їх роботи. Суд також зазначає, що вказані твердження відповідача не можуть бути прийняті для нарахування штрафу у розрахунку у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, оскільки відповідачем не встановлено вказаних осіб та не з`ясовано яку саме роботу вони виконували на території.

Крім того, при цьому, а ні Акт інспекційного відвідування, а ні постанова не містять підстав, за яких вказані договори кваліфіковано Інспекторами як трудові договори, а не цивільно-правові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що висновки відповідача, викладені у постанові щодо порушення позивачем вимог частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, є помилковими та необґрунтованими.

При цьому суд також зазначає, що інспектор праці не наділений повноваженнями згідно діючого законодавства надавати юридичну оцінку правочинам, а тому оскільки сторони вільні в укладенні правочинів (цивільно-правових договорів) та дотримуються умов визначених в договорі, відповідач не вправі визначати правову природу даних договорів на свій розсуд.

У зв`язку з цим, тлумачення відповідачем змісту цивільно-правових угод як таких, що насправді містять ознаки трудового договору, є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах та законодавстві.

За вказаних обставин, суд вважає, що висновок відповідача про допущення позивачем до роботи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ще двох працівників є необґрунтованим, оскільки його не підтверджено належними доказами в частині встановлення осіб, допущених до роботи без укладення трудового договору.

Щодо пояснень представника позивача, що у висновках Акту перевірки також і з огляду на те, що інспекційне відвідування проведене відповідачем за адресою м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 32, про що вказує відповідач безпосередньо в Акті перевірки, однак згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Позивача вказано іншу адресу, а саме: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що в Акті вказано дві адреси юридичну та фактичну. При цьому під час інспекційного відвідування жодною стороною не заперечувався факт місця проведення інспекційного відвідування, всі документи ФОП ОСОБА_1 надавалися за фактичним місцем здійснення господарської діяльності.

Окрім цього, суд враховує висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені в постановах Верховного суду від 26.09.2018 по справі №822/723/17, від 08.05.2018 у справі № 127/21595/16-ц.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням адміністративного позову, понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 5007,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області. Оригінал квитанції №20-221673/1 від 20.01.2020 знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Головного управління Держпраці в Запорізькій області (вул. Північне шосе, буд. 25, м. Запоріжжя, 69032) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП3520/565/АВ/П/ТД-ДС від 27.11.2019, прийняту Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на підставі Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 22.11.2019 № ЗП3520/565/АВ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 007,60 грн. (п`ять тисяч сім гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 23 червня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз