Справа № 360/215/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

23 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/215/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря Карча В.М.,

представника позивача Заїки В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Селена» до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання незаконним акту та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Селянського (фермерського) господарства «Селена» (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача під час проведення перевірки 19 грудня 2019 року та незаконним акт про порушення за реєстраційним номером № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, а також скасувати припис відповідача від 26 грудня 2019 року реєстраційний номер № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, винесений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Гончаровим Ю.Є.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 26 грудня 2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Гончаровим Ю. ОСОБА_1 . було складено акт про порушення та винесено припис № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, яким голові СФГ «Селена» ОСОБА_2 було запропоновано усунути недоліки, виявлені при перевірці земельного законодавства, та звільнити самовільну зайняту земельну ділянку державної форми власності сільськогосподарського призначення, площею 27,9224 га, кадастровий номер 019, розташованої за межами населених пунктів та території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, до 26 січня 2020 року. Позивач вважає складений акт та припис необґрунтованими, незаконними, винесеними без повного встановлення обставин, та такими, що підлягають скасуванню.

Так, відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 19.12.2019 № 320-ДК/430/АГІ/09/01/-19 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 Ю ОСОБА_4 було здійснено оскаржуваний припис, згідно з яким нібито встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності (земель запасу), а саме - земельної ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення площею 27,9224 га, НВ-019, розташованої за межами населених пунктів на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, головою сільськогосподарського фермерського господарства «Селена» Кириченко О.В., чим порушено вимоги ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та ст. 79-1, ч. 1 ст. 116, 125 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України.

По-перше, зазначає, що сама перевірка здійснена незаконно. При проведенні перевірки інспектор не надав розпорядження про проведення перевірки, та погодження про її проведення.

Порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки є достатньою підставою для скасування результатів такої перевірки.

По-друге, ОСОБА_2 в період з 27 грудня 2019 року по 03 січня 2020 року перебувала за межами Луганської області, про що було повідомлено відповідача. Натомість в акті перевірки, в протоколі та постанові відповідач зазначає, що вона відмовилася від підпису. Перевірка здійснювалась 19 грудня 2019 року, та акт складений в цей же день, однак відправлений поштою 28 грудня 2019 року, де зазначено, що ОСОБА_2 відмовилась від підпису. Отже, акт складений з порушенням вимог законодавства та не може враховуватися як законний.

По-третє, СФГ «Селена» використовувало зазначену земельну ділянку площею 27,9224 га згідно Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001 року на право постійного користування землею 50,0 га ріллі та 28,65 га кормових угідь.

Згідно зі статтею 92 чинного Земельного кодексу України право постійного користування земельними ділянками можуть набувати лише державні та комунальні юридичні особи. Громадяни та приватні юридичні особи не можуть мати земельні ділянки на праві постійного користування. У редакції п. 6 Перехідних положень, яка діяла з моменту набрання чинності Земельним кодексом України до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 1 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 1 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди. Проте, 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Це положення втратило чинність 22 вересня 2005 року. Це означає, що громадяни та юридичні особи, які до 1 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, можуть використовувати ці ділянки без обов`язкового переоформлення права постійного користування у право власності на землю чи право оренди землі.

Частина земельної ділянки (21,2582 га), наданої у постійне користування ОСОБА_2 на підставі Державного акту серія 11-ЛГ № 011541 від 27.12.2001 на право постійного користування землею, була передана на праві приватної власності членам фермерського господарства «Селена», при цьому інша частина земельної ділянки (27,9224 га) знаходиться у користування СФГ «Селена» на підставі зазначеного державного акту на постійне користування. Вказаний державний акт на постійне користування зберігає свою чинність та є законною підставою для користування земельною ділянкою.

Таким чином, ФСГ «Селена» продовжує законно користуватися земельною ділянкою на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001 року на право постійного користування землею 50,0 га ріллі та 28,65 га кормових угідь, виданого на ім`я голови ФСГ «Селена» Кириченко О.В.

Ухвалою суду від 11.01.2020 позов залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 24.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні судом на вирішення поставлено питання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/989/19 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Берізка» (далі - СФГ «Берізка») до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру) про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 прийнято до розгляду справу № 922/989/19 та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В ухвалі від 04.12.2019 зазначено, зокрема, таке:

«Передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції вказав, що ця справа містить виключну правову проблему, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики та зазначив, що правова проблема у цій справі зводиться до вирішені питання про визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я засновника фермерського господарства - юридичної особи.

Так, суд касаційної інстанції зазначив, що за висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц, від 23 листопада 2016 року у справі № 657/731/14-ц, від 05 жовтня 2016 року у справі № 6 - 2329цс16, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладених у постановах від 18 березня 2019 року у справі № 472/598/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 587/260/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 376/2038/14-ц, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю засновника СФГ, на ім`я якого було видано акт на право постійного користування земельною ділянкою. Разом з тим позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц, дозволяє дійти висновку, що у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що вирішення цієї виключної правової проблеми у цій справі необхідне для забезпечення дотримання вимог пункту 1 Першого протоколу до Конвенції з огляду на її обставини, а саме з огляду на те, що, засновник, на ім`я якого було видано акт на право постійного користування земельною ділянкою, за життя вийшов зі складу СФГ, у якому залишився інший член господарства (онука засновника), а СФГ тривалий час продовжувало користуватись зазначеною земельною ділянкою після виходу засновника з СФГ з 17 липня 2006 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, в подальшому, по дату прийняття Наказу 02 березня 2018 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про виключність цієї правової проблеми у цій справі».

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти зупинення провадження у справі, не вважаючи правовідносини у вказаних справах подібними.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд вважає, що правовідносини у справах № 922/989/19 та № 360/215/20 є подібними, оскільки в обох справах правовідносини виникли щодо права постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, та фактичної заміни користувача і переходу обов`язків землекористувача до фермерського господарства.

Враховуючи, що у вищевказаній справі Великою Палатою Верховного Суду буде надано правовий висновок щодо визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я засновника фермерського господарства - юридичної особи, з метою об`єктивного розгляду справи суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/989/19.

Керуючись пунктом 3 частини першої статті 236, статтями 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 360/215/20 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/989/19 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Берізка» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 червня 2020 року.

СуддяІ.О. Свергун