Справа № 500/2896/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2896/19

19 червня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Булави М.А., представника відповідача - Нацюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач) в якому просить:

- визнати протиправною відмову Кременецького відділу з питань призначення та перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25 жовтня 2019 року №937/03-10 ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Кременецький відділ з питань призначення та перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області врахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 20 серпня 1979 року до 09 листопада 1996 року на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні позивачеві пенсії за віком та не враховано до страхового стажу періоду роботи з 20 серпня 1979 року до 09 листопада 1996 року на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1, оскільки даний факт підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Таким чином, позивач просить суд зобов`язати відповідача зарахувати зазначений стаж роботи.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду (суддя Хрущ В.Л.) від 24 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

Відповідач надав суду 13.01.2020 відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що період роботи у дитячому дошкільному закладі №1 з 20.08.1979 по 09.11.1996 правомірно не було зараховано до стажу роботи, оскільки записи в трудовій книжці позивачки проведені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зокрема наказ про звільнення з роботи дописаний іншим почерком та іншою ручкою. Таким чином, загальний страховий стаж становить 3 роки 5 місяців та 8 днів, що не дає права на призначення пенсії за віком.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року №25 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №500/2896/19 та згідно із витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Осташа А.В.

Ухвалою суду від 24.04.2020 прийнято справу до розгляду та постановлено повторно розпочати розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено у справі судове засідання.

В судовому засіданні 19 червня 2020 року представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, показання свідків, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_1 , 18 вересня 2019 року звернулась до Кременецького відділу з питань перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначенні пенсії за віком.

Листом від 25.10.2019 №937/03-10 Кременецький відділ з питань перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача про те, що згідно записів трудової книжки та поданих документів, страховий стаж становить 3 роки 5 місяців та 8 днів, при необхідному страховому стажі 26 років, тому права на призначення пенсії за віком не має (аркуш справи 14-15).

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Так, щодо спірних періодів робіт судом встановлено, що відповідач не зарахував до страхового стажу позивачки період роботи у дитячому дошкільному закладі №1 з 20.08.1978 по 09.11.1996, оскільки записи в трудовій книжці позивачки проведені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зокрема, наказ про звільнення з роботи дописаний іншим почерком та іншою ручкою.

Як випливає із матеріалів справи, відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 , вона працювала на посаді вихователя Кременецького дитячого садка №1 з 20 серпня 1979 року (відповідно до наказу №60 від 20.08.1979) та 09 листопада 1996 року була звільнена в зв`язку із ліквідацією дитячого дошкільного закладу №1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (відповідно до наказу №59 від 09.11.1996).

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Крім того, період роботи позивачки в Кременецькому дитячому дошкільному закладі №1 підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що дійсно знають ОСОБА_1 , вона працювала з ними в Кременецькому дитячому дошкільному закладі №1 на посаді вихователя в період з 1979 по 1996 роки.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, відповідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.2. передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу викладених вище положень, суд зазначає, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах. Отже, відповідач своїм право не скористався, яким дає йому діюче законодавство і прийняв рішення про не зарахування відповідного періоду роботи позивачки по формальним підставам.

Натомість, матеріали справи свідчать, що позивачкою вчинялись дії, спрямовані на отримання підтверджуючої довідки про період її роботи у Кременецькому дитячому дошкільному закладі №1, однак, з незалежних від неї причин отримати вказану довідку не вдалося за можливе, що підтверджується листом Кременецької міської ради від 18.09.2019 та листом архівного відділу Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області (аркуш справи 16-17).

При цьому, на переконання суду, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 6 березня 2018 року під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, суд критично відноситься до посилань відповідача на те, що записи в трудовій книжці позивачки проведені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зокрема наказ про звільнення з роботи дописаний іншим почерком та іншою ручкою та вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу роботи з 20.08.1979 по 09.11.1996 на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1 до загального страхового стажу.

Посилаючись на такі обставини відповідач порушив права позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити повністю.

При цьому обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись повноваженнями, якими наділений суд при вирішенні справи відповідно до ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне обрати наступний спосіб захисту порушених прав позивача:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області викладене у листі від 25.10.2019 №9837/03-10 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду роботи з 20 серпня 1979 року до 9 листопада 1996 року на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 20 серпня 1979 року до 9 листопада 1996 року на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1.

Судові витрати у сумі 768,40грн. відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області викладене у листі від 25.10.2019 №9837/03-10 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду роботи з 20 серпня 1979 року до 9 листопада 1996 року на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 20 серпня 1979 року до 9 листопада 1996 року на посаді вихователя Кременецького дитячого дошкільного закладу №1.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: судовий збір сплачений за подання позовної заяви в сумі 768 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2020 року.

Позивач:

- ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1

Відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001

Головуючий суддя Осташ А.В.