Справа № 580/878/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року справа № 580/878/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-3264-10 від 04.03.2020 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 10 972 грн. 37 коп. по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати відповідача виключити з автоматизованої (інформаційної системи) заборгованість позивача по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 10 972 грн. 34 коп. за 2019 рік.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії за вислугу років. 23.01.2020 помилково подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік, проте помилково в таблиці звіту відобразив суми нарахування єдиного внеску у сумі 11 016 грн. В подальшому позивач звернувся до відповідача з проханням усунути вказану помилку, однак позивача було повідомлено, що відповідно до чинного законодавства вносити корективи у даний звіт не можна. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 01.04.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем самостійно було подано звіт щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2019 рік, сума нарахованого єдиного внеску 11 016 грн. 72 коп. Повторне подання звіту за один і той же період та самостійне виправлення зазначеного позивачем типу помилок діючим законодавством не передбачено. За даними інформаційної системи Державної податкової служби в інтегрованій картці позивача по платежу 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 10 972 грн. 34 коп. На підставі вказаних даних відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 №Ф-3264-10. Самостійно визначені платником зобов`язання зі сплати єдиного внеску не підлягають оскарженню. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 18.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані суду письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований 24.06.1998 як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.10.2017 позивач досяг 60-річного віку, що підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №850825/02-27 від 28.12.2018 позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

23.01.2020 позивач подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, яким самостійно визначив зобов`язання зі сплати єдиного внеску за 2019 рік на загальну суму 11 016 грн. 72 коп.

З інтегрованої картки позивача вбачається, що з урахуванням переплати у сумі 44 грн. 38 коп., заборгованість позивача з єдиного внеску складає 10 972 грн. 34 коп.

04.03.2020 Головне управління ДПС у Черкаській області (відповідач у справі) сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3264-10, за якою станом на 29.02.2020 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску складає 10 972 грн. 34 коп.

28.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив відмінити (скасувати) помилково надісланий звіт про сплату єдиного внеску за 2019 рік.

Відповідач листом №8170/6/99-00-04-06-01-05 від 03.03.2020 повідомив позивача, що нарахування єдиного внеску проведено на підставі самостійно поданих позивачем звітів, тому правові підстави для їх скасування відсутні.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Разом з цим, згідно частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.10.1997, однак 12.10.2017 досяг 60-річного віку та перебуває на обліку як одержувач пенсії за вислугу років тому з вказаної дати позивач звільняється від обов`язкової сплати єдиного внеску і може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування визначений статтею 10 Закону №2464-VI, згідно якої участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування може здійснюватись за заявою особи шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з цим, відповідач не надав договір про добровільну участь, а позивач заперечує укладення такого договору.

Отже, позивач звільнений від обов`язкової сплати єдиного внеску як особа, яка досягла шістдесятирічного віку і отримує пенсію за вислугу років з 12.10.2017, а сума єдиного внеску 11 016 грн. 72 коп. у звіті за 2019 рік визначена ним помилково.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №805/2195/17-а та, відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.

Згідно статті 2 Закону №2464, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Наведені норми кореспондують з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435), відповідно до змісту якого фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію за віком. Звіт зазначеними особами не подається.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469, (далі - Інструкція № 449) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 Інструкції № 449 регламентовано право контролюючих органів формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Судом встановлено, що позивач самостійно подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік.

Отже, відповідачем прийнято оскаржувану вимогу на виконання повноважень, у порядку і у спосіб, передбачений законом.

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не передбачено виникнення в особи, звільненої від вищезазначених зобов`язань, обов`язку зі сплати єдиного внеску в разі помилкового подання звіту про доходи.

Суд приймає до уваги, що позивач доводив до відома контролюючого органу факт помилкової подачі вказаної звітності, а отже вжив всіх можливих та необхідних заходів для уникнення помилкового нарахування спірного податкового боргу.

Таким чином, порушене право позивача на звільнення від сплати єдиного внеску підлягає захисту шляхом скасування оскаржуваної нею вимоги про сплату боргу (недоїмки) без визнання її протиправною.

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі №823/795/17 зазначив, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що задоволення позовних вимог щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не дозволить ефективно захистити порушені права позивача, оскільки скасування даного рішення відповідача не є підставою для виключення з інтегрованої картки платника податків суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити з автоматизованої (інформаційної системи) заборгованість позивача по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 10 972 грн. 34 коп. за 2019 рік.

Суд відхиляє доводи відповідача, що позивач подав звіт про суми доходу за 2019 рік та самостійно визначив базу нарахування, а тому засобами інформаційної системи було автоматично сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки), суд зазначає, що формування зазначеної вимоги дійсно, вчинено автоматично, однак без дотримання принципу належного урядування та повного і об`єктивного встановлення відповідних обставин.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73). Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ) про сплату боргу (недоїмки) від 04 березня 2020 року №Ф-3264-10 на загальну суму 10 972 грн. 34 коп., виставлену ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ) виключити з автоматизованої (інформаційної системи) заборгованість ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 10 972 грн. 34 коп. за 2019 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з епідемією коронавірусу.

Головуючий суддя А.В. Руденко