Справа № 440/2614/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 червня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/2614/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-113719-50 від 13 червня 2019 року про сплату боргу в розмірі 10 125,72 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із поданням після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

04 червня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення пропущений строк звернення.

В обгрунтування заяви зазначено, що позов не був поданий у зв`язку із тим, що позивач не має юридичної освіти. Крім того, позивач у квітні 2018 року за наполяганням Миргородської ОДПІ помилково, через нерозуміння чинного податкового законодавства, подала заяву про взяття на облік платника єдиного внеску як члена СФГ "Іволга". При цьому, 13 червня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформовано вимогу № Ф-113719-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 10 125,72 грн. Аналогічні вимоги вручені матері - ОСОБА_2 та сестрі - ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що нарахування боргу з єдиного внеску стосується всіх членів сім`ї, а також у зв`язку з тим, що позивач проживає і працює в м. Полтаві, а в Миргороді позивач буває лише у вихідні дні, з`ясуванням всіх обставин займався батько - ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що борг позивачем не сплачувався і протягом тривалого часу вимога не подавалася до органів державної виконавчої служби для стягнення боргу, позивач вважала, що нарахований борг скасовано. Однак, наприкінці березня 2020 року сестрою позивача - ОСОБА_3 отримано постанову державного виконавця Подільського ВДВС у місті Полтава про відкриття виконавчого провадження № 61439600 про стягнення з неї за вимогою № ф-113723-50 від 13 червня 2019 року суми боргу в розмірі 10 125,72 грн. Після цього ОСОБА_4 з`ясовано у Миргородській ОДПІ, що борг по сплаті ЄСВ не скасовано.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду зазначені позивачем у заяві та на виконання вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву залишено без руху.

На виконання вищевказаної ухвали 19 червня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення пропущений строк звернення.

В обгрунтування заяви зазначено, що 30 травня 2018 року позивачем подано до Полтавської ОДПІ заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску. Однак з обліку позивача знято не було. 14 червня 2019 року, на наступний день після формування оскаржуваної вимоги, позивачем подано скаргу до ДФС. У подальшому батько позивача усно звертався до Миргородської ОДПІ, оскільки єдиний внесок був нарахований ОСОБА_4 як члену СФГ "Іволга". Однак в податковій усно повідомили, що борг нараховано помилково і пообіцяли виправити помилку - скасувати нарахований борг. Зазначив, що звернення до суду потребує значного часу, оскільки позивач не знайомий із відповідним законодавством. Крім того тривале не звернення до суду пов`язане із пошуком коштів на правову допомогу та постійною зайнятістю.

Оцінюючи вищевказані підстави для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, при цьому позивач обгрунтовує поважність причин пропуску строку посилаючись на відсутність знань у сфері юриспруденції, відсутністю за місцем податкового обліку та ту обставину, що вирішенням питання погашення боргу займався батько, однак суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не є такими, оскільки належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності поважних причин його пропуску, а саме наявності обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду ОСОБА_1 не наведено.

При цьому, у позовні заяві /заявах/ позивач не заперечує факту пропуску строку звернення до суду та про факт обізнаності відносно існування боргу, що підтверджується зверненням ОСОБА_1 про зняття із обліку платника ЄСВ від 14 червня 2019 року до ДФС України.

Так, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавили останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені Кодексом адміністративного судочинства України строки.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19 від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

Суд також звертає увагу позивача, що останній звернувся до суду майже через рік після винесення оскаржуваної вимоги, тобто навіть поза межами загального строку встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22 жовтня 1996 року, справа "Девеер проти Бельгії" рішення від 27 лютого 1980 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" розтлумачено обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті "підривних" ("руйнівних") діянь із метою скасування прав і свобод (із урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Other v/ Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia").

За приписами частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною п`ятою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України імперативно встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись частиною другою статті 123, пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовною заявою про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-113719-50 від 13 червня 2019 року про сплату боргу в розмірі 10 125,72 грн

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма додатками направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко