Справа № 520/7285/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 червня 2020 р. № 520/7285/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, буд. 4-А, оф. 71-А, м. Київ, 02002), третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (вул. Якова Самарського, буд. 12А, м. Дніпро, 49044, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття ВП № 62161034 від 22.05.2020, на підставі виконавчого напису №10832 від 29.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округ Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, яка відкрита не за місцем розташування боржника;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62161034 від 22.05.2020, як безпідставно винесену за наслідком відкриття провадження № 62161034 від 22.05.2020;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення з боржника основної винагороди виконавця, винесеної у виконавчому провадженні № 62161034 від 22.05.2020, як безпідставно винесену за наслідком відкриття провадження № 62161034 від 22.05.2020;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника, винесеної у виконавчому провадженні № 62161034 від 22.05.2020, як безпідставно винесену за наслідком відкриття провадження № 62161034 від 22.05.2020.

Ухвалою суду від 10.06.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та вказала, що відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ані стягувач, ані виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресою. Відповідач вважала, що положення ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з ч.3 ст. 26 цього ж Закону щодо відомостей про місце проживання, місце перебування чи місцезнаходження особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» застосовуються всі поняття. При прийнятті до виконання виконавчого документу виконавцем не виявлено жодної з передбачених законом підстав для його повернення стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання заперечень на адміністративний позов не скористалася.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку про можливість продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» 22.05.2020 року звернулось до відповідача із заявою №б/н від 06.05.2020 про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №10832 від 29.04.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є позивачка 35720.00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. від 22.05.2020 відкрито виконавче провадження №62161034 з примусового виконання виконавчого напису №10832, виданого 29.04.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в розмірі 35720.00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. про стягнення з боржника основної винагороди від 22.05.2020 ВП №62161034, стягнуто з боржника основну винагороду у сумі 3572.00 грн.

Також, постановою приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62161034 від 22.05.2020 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 300.00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. про арешт коштів боржника від 22.05.2020 р. ВП №61161034, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. про арешт майна боржника від 22.05.2020 р. ВП №61161034, накладено арештна майно , що належить боржнику, у межах звернення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 40292.00 грн.

Посилаючись на те, що у відповідача не було підстав для винесення вищевказаних постанов, оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем розташування боржника та його майна, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, позивач посилається на те, що приватним виконавцем всупереч вимогам чинного законодавства не взято до уваги, що боржник зареєстрований, проживає в м. Харкові та майна на території міста Києва не має.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя, а відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Як вбачається зі змісту заяви ТОВ « Алекскредит» про примусове виконання виконавчого напису № 10832 від 29.04.2020 та виконавчого напису №10832 від 29.04.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, який надано ТОВ «Алекскредит» відповідачу разом з заявою, адресою реєстрації позивачки визначено саме АДРЕСА_2 .

Будь-яких інших доказів, які б підтвердили реєстрацію боржника або його проживання у виконавчому окрузі міста Києва, відповідачем до суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що матеріали виконавчого провадження, на підставі яких вчинено виконавчий запис, також не містять жодних даних про проживання позивача за адресою у виконавчому окрузі м.Київ.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена третьою особою у заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому написі нотаріуса адреса місця проживання боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.

З приводу доводів відповідача, що Закон України №1404-VIII не покладає на нього обов`язок перевіряти до відкриття виконавчого провадження місце проживання/ перебування боржника, суд зазначає про їх помилковість, оскільки відсутність у законі прямої вказівки на вчинення таких дій жодним чином не звільняє приватного виконавця від виконання вимог закону, зокрема, приписів Закону №1404-VIII та Закону №1403-VIII, щодо прийняття ним до виконання виконавчих документи саме за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника в межах відповідного округу, в якому приватний виконавець здійснює діяльність.

Тим більше, як зазначалося вище, ч.5 ст.24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження проживання боржника на території м. Києва.

Доводи відповідача з посиланням на норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі за текстом - Закон) суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки положення ст.6 вказаного Закону стосуються випадків, коли особа проживає у двох і більше місцях. В даному ж випадку жодного доказу того, що боржник проживає у двох чи більше місцях матеріали виконавчого провадження не містять. При цьому саме зареєстроване місце проживання боржника є адресою для офіційного листування з ним та вручення офіційної кореспонденції.

Крім того, відповідно до абз.9 ст.3 Закону документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 62141034 від 22.05.2020 року на підставі виконавчого напису №10832 від 29.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем.

Посилання відповідача у відзиві на позов на правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 25.01.2019 року у справі № 511/1342/17 суд вважає безпідставним, оскільки даною ухвалою Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження, не здійснюючи касаційний розгляд, і з цієї ухвали Верховного Суду не вбачається, яким чином було визначено місце перебування боржника судом апеляційної інстанції та якими доказами воно підтверджувалося. Крім того, в ухвалі Верховного Суду йшлося саме про місце перебування боржника, а не про його місце проживання, тому обставини у даній справі та справі № 511/1342/17 не є подібними.

З огляду на те, що відповідачем не доведено правомірності винесеної постанови про відкриття виконавчого провадження № 62161034 від 22.05.2020, суд приходить до висновку також про безпідставність винесених за наслідком відкриття провадження постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 22.05.2020 ВП №62161034, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62161034 від 22.05.2020, про арешт коштів боржника від 22.05.2020 ВП №61161034 та наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних рішень, які є предметом оскарження позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 62161034 від 22.05.2020, на підставі виконавчого напису № 10832 від 29.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округ Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62161034 від 22.05.2020.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення основної винагороди виконавця, винесеної у виконавчому провадженні № 62161034 від 22.05.2020.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів, винесеної у виконавчому провадженні № 62161034 від 22.05.2020.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.