Справа № 712/1637/20
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/57/20
Справа № 712/1637/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції КРАСІЛОВСЬКОГО Владислава Володимировича (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Красіловського В.В. Серії ЕАК № 2098251 від 12 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, його притягнуто до відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 255 грн.

Дана постанова мотивована тим, що він, 12 лютого 2020 року о 13 год. 07 хв., керуючи автомобілем Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , у с. Благодатне Черкаської області по дорозі Н-16 перевищив встановлене обмеження швидкості руху, передбачене знаками 3.29, 3.31, 30.3 на 34 км/год., чим порушив п. 12.9.б ПДР України. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки обставини справи, що встановлені в ній не відповідають дійсності, а винесена постанова є незаконною.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмовому поясненні до позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та відеофіксацію, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 122 КпАП України є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАК № 2098251 від 12 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , о 13 год. 07 хв., керуючи автомобілем Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , у с. Благодатне Черкаської області по дорозі Н-16 перевищив встановлене обмеження швидкості руху, передбачене знаками 3.29, 3.31, 30.3 на 34 км/год., чим порушив п. 12.9.б ПДР України. На підставі даних фактів інспектор роти 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенант поліції Красіловський ОСОБА_3 .В., притягнув позивача до відповідальності за ст. 122 ч.1 КпАП України та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Позивач в судовому засіданні пояснив, що 12 лютого 2020 року він рухався в транспортному засобі Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , у потоці з іншими транспортними засобами по дорозі Н-16 з м. Черкаси у напрямку м. Золотоноша. В районі с. Благодатне був зупинений співробітниками патрульної поліції. Інспектор поліції попросив надати документи для перевірки та складення постанови, оскільки він, нібито, перевищив швидкість у населеному пункті на 34 км/год. Однак, ділянка дороги, на який, на думку відповідача, було скоєно правопорушення, не проходить в населеному пункті, тому територія, хоча і позначена знаком 5.45, не є забудованою і не підпадає під визначення населеного пункту, даного в п. 1.10 ПДР. Кордон забудови знаходиться в сотнях метрів в сторону від вказаного знака від місця, де він був зупинений інспектором поліції і ділянки дороги Н-16. Тому вважає, що в даному випадку знак 5.45 встановлено з порушенням вимог підрозділу 5 розділу 33 ПДР України і стандартів, відповідно до яких він повинен бути встановлений на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Тому вважає себе невинним у порушенні правил дорожнього руху.

Крім того, вказав, що вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом TRUCAM із функцією фото- і відео фіксації, але не у автоматичному режимі, що зазначено в постанові.

Вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем фактично жодних дій, направлених на фактичне з`ясування обставин справи вчинено не було. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки. Крім того, інспектор не роз`яснив йому права згідно вимог ст.. 268 КпАП України. Тому просить позов задовольнити та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що 12 лютого 2020 року о 13 год. 03 хв. відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію», на 12-му км автодороги Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, що на території с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області.

У цей час відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний номер НОМЕР_2 , було зафіксовано, що водій транспортного засобу Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 в межах населеного пункту с. Благодатне рухався зі швидкістю 84 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 34 км/год., чим порушив п. 12.9.б ПДР України.

Зупинивши, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений автомобіль, відповідач згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР.

Надалі, відповідач згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Після перевірки документів, відповідач здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, та відповідно виніс постанову серії ЕАК №2024445 за ч. 1 ст. 126 КпАП України відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Надалі відповідач згідно ст. 285 КпАП України ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив йому копію постанови.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КпАП України, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КпАП України, щодо порядку оскарження постанови. Вважає, що в діях позивач наявний склад адміністративного правопорушення, а тому постанова інспектора є законною та не підлягає до скасування.

Так, судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що дорожні знаки 5.45 та 5.46 встановлено з порушенням вимог ПДР та ДСТУ з огляду на те, що встановлені не на межі фактичної забудови.

З даного приводу суд звертає увагу позивача на наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п. 1.1.ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9.ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 12.9.б ПДР встановлено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31.

Термін «населений пункт» наведений в п. 1.10 ПДР України має значення як забудована територія, в`їзд на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

В п.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі: Ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Знак 5.45 «Початок населеного пункту» ПДР України застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Пунктом 8.2.1 ПДР України передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Так, третьою особою до свого пояснення надано фотозображення та схематичне зображення місця розташування дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», який визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах, а також дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», що інформує про можливість здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, які розміщені при в`їзді до населеного пункту с. Благодатне по напрямку руху транспортного засобу під керуванням позивача.

Щодо посилань позивача на невірно встановлений знак, то ним не наведено правову норму, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у разі встановлення знаку не у відповідності до вимог цих Правил або вимог ДСТУ 4100-2002 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування".

Під часу руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ. Так, згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, проходять повірку відповідно до наказу «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями». Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/12178 від 30 жовтня 2018 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка Лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №000340. Дане Свідоцтво чинне до 19 грудня 2020 року, копія долучена до матеріалів справи.

На можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20», виробництва LaserTechnologyInc, вказує і наявність виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 29 липня 2011 року № 285, в якому зазначено, що механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTІ 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації».

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року, він засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

При цьому, позивач фактично не заперечує того, що керований ним транспортний засіб рухався зі швидкістю 84 км/год.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено та підтверджено відеозаписом, який сумнівів у суду не викликає та розцінюється належним доказом, позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 5.45 Правил дорожнього руху і керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 84 км/год., чим перевищив встановлену обмежену швидкість руху на 34 км/год.

За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено вчинення позивачем дій, які слугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КпАП України.

Отже, твердження позивача викладені ним в адміністративному позові, що останній не порушував ПДР України, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Разом з тим, виконуючи приписи ст.244 КАС України та даючи оцінку аргументам, наведеним сторонами, як учасниками судового процесу, щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися їх вимоги та заперечення, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» до правових актів індивідуальної дії належать рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до положень ч.2 ч.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень,дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, під час розгляду даної адміністративної справи, судом також перевіряється дотримання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначених вище вимог, зокрема, того, чи була постанова про накладання адміністративного стягнення від 12 лютого 2020 року прийнята ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, обґрунтовано, добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

При цьому, частина 2 цієї статті передбачає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно зі ст.279 КпАП України розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

З відеозапису, наданого третьою особою, вбачається, що інспектор патрульної поліції не роз`яснив позивачу справа і обов`язки, передбачені статтею 268 КпАП України та ст.. 63 Конституції України, чим позбавив права на правову допомогу, надання доказів, а також заявити клопотання, надати відповідні пояснення з приводу вчиненого адміністративного правопорушення та взяти участь у розгляді справи, що суперечить викладеним нормам КпАП України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що суб`єкт владних повноважень, на якого в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративних справах, не довів належними доказами дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, за умови, що позивач наполягає на порушення такої процедури.

Таким чином, суд вважає, що спірна постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог законодавства про адміністративне правопорушення, а тому має бути скасована.

Скасування постанови тягне за собою відповідні правові наслідки, які перелічені в ст. 286 КАС України, це зокрема, закриття провадження у справі або направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Розглядаючи питання доцільності направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, з метою дотримання процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, суд бере до уваги обставини того, що сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КпАП України.

Зазначене свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задоволити частково.

Постанову серії ЕАК № 2098251 від 12 лютого 2020 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції КРАСІЛОВСЬКИМ Владиславом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 24 червня 2020 року.