Справа № 554/11292/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/554/27/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2020 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

за участі:

секретаря судового засідання Гречка Є. В.

представника позивача Штанько М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (юридична адреса: 36011, м. Полтава, вул. Гоголя, 24) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Героїв-пожежників, 13, код ЄДРПОУ №43316700) про скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

18 грудня 2019 року позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (далі Управління) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі Відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу ВП № 36228318 від 27 листопада 2019 року.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 11 січня 2020 року призначено розгляд адміністративної справи у спрощеному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 28 травня 2020 року замінено відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській областіна належного відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. від 27 листопада 2019 року ВП № 36228318 на позивача накладено штраф у розмірі 10200 грн. по виконавчому листу № 2а-1622/7091/12.

Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки Управління не має можливості виконати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року у справі №2а-1622/7091/12 в тій частині, яка роз`яснює, що перерахування призначених ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з професійним захворюваням має здійснюватись відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення, тобто з урахуванням зростання мінімальної заробітної плати). Позивач, як правонаступник первинного боржника немає можливості прийняти рішення про перерахунок і виплату щомісячних страхових виплат, якщо порядок (механізм, процедура) такого перерахунку не затверджена правлінням Фонду НВВ, котре припинило своє існування з 01.01.2015 року, тобто ще до утворення і реєстрації позивача як юридичної особи. А, отже, рішення суду залишилося не виклнаним попередником Управління і не виконується самим Управлінням сааме з поважних причин.

У запереченні на позовну заяву Управління забезпечення примусового виконання рішень просило відмовити у задоволенні позовної заяви Позивача у повному обсязі, оскільки ним не виконано рішення суду. Відповідно до висновку №868 від 15.10.2014 року судової економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту сдових експертиз імені заслуженного профессора М.С.Бокаріуса, який здійснено у відповідності до методики перерахунку щомісячних страхових виплат. З урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності» та згідно з ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року розмір заборгованості по недорахованих та невиплачених страхових виплат ОСОБА_1 становить 252615,35 грн.

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву, згідно якого просив провести розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно, всебічно та обєктивно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносни.

9 січня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист, згідно якого зобов`язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві прийняти рішення про призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги та страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності» з урахуванням, що страховий випадок настав 26.05.2004 року, починаючи з 12.10.2005 року та враховуючи для обчислення середньої заробітної плати (доходу), крім іншого, розмір заробітної плати ОСОБА_1 , яка виплачувалася за трудовим договором, укладеним з Полтавською обласною клінічною лікарнею ім. М.В.Скліфосовського з фондів оплати праці Машівської центральної лікарні, відділу охорони здоров`я УМВС України в Полтавській області, Зіньківської центральної районної лікарні, Чутівської центральної районної лікарні, Карлівської центральної районної лікарні, Шишацької центральної районної лікарні, Великобагачанської центральної районної лікарні, Хорольської центральної районної лікарні.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року постанову суду роз`яснено додатково, зокрема, ухвалено, що перерахунок призначених ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням підлягає здійсненню з урахуванням п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 29 Закону України «Про державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (а.с. 12-13).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2018 року, змінено сторону виконавчого провадження, а саме: первинного боржника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві на його правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (а.с. 14).

10 грудня 2019 року на адресу Управління надійшла постанова про накладення штрафу від 27.11.2019 року ВП №36228318 винесена головним державним виконавцем Відповідача при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-1622/7091/12Є, згідно з якою на Управління накладено штраф у сумі 10200 грн (600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії (а.с.15-16).

Так, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 січня 2013 року із ухвалою від 14 листопада 2013 року виконані у 2013 році первинним боржником Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Полтаві Полтавської області. Належні постанови про призначення, перерахунок та виплатущомісячних трасхових виплат ОСОБА_1 прийняті відповідно до резолютивної частини судових рішень. В тому числі відповідно до ухвали суду від 14 листопада 2013 року про перерахунок згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла до 01.01.2015 року від 23.09.199 №1105-ХІV (далі Закон №1105).

Виконання Управлінням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року в тій частині, якою роз`яснено, що перерахунок призначених ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат, у зв`язку із професійним захворюванням, підлягає здійсненню з урахуванням п. 23 ч. 1 ст. 29 Закону №1105.

У п. 3 ч. 1 ст. 29 Закону №1105 у редакції, яка діяла до 01.01.2015 року передбачалося, що перерахуванням сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 28 Закону №1105 щомісячна страхова виплата це виплата втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до ст. 34 Закону №1105 сума щорічної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Згідно з ч. 10 ст. 34 Закону №1105 середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку з втраченим заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується КМУ. Чкщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров`я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною сіткою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву (ч.14 ст.34 Закону №1105).

Постановою Фонду НВВ від 27.04.2007 року №24, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.06.2007 року за №715/13982, затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, який згідно з ч. 12 ст. 17 Закону №1105 в редакції до 01.01.2015 року був обов`язковим для виконання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 №77-VІІІ, який набув чинності 01.01.2015 року, викладено в новій редакції Закон №1105, яким не передбачено такої підстави для перерахування сум щомісячних страхових виплат як зростання мінімальної заробітної плати. Також Законом №1105 в редакції з 01.01.2017 року закріплено, що коефіцієнт для перерахування сум щомісячних страхових виплат у зв`язку із зростанням у попередньому календарному році середньої заробітної плати затверджується КМУ.

Таким чином, порядок та механізм перерахування сум щомісячних страхових виплат, а також коефіцієнти перерахування у зв`язку із зростанням мінімальної заробітної плати не встановлювалися ні законодавством України, ні рішенням правління Фонду НВВ.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. від 27 листопада 2019 року ВП №36228318 на Управління накладено штраф у розмірі 10200 грн. по виконавчому листу № 2а-1622/7091/12 (а.с.16).

У відповідності до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правовідносини, пов`язані з виконанням судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Приписами ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено застосування виконавцем до боржника заходів впливу за невиконання судового рішення шляхом накладення штрафу.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено межі повноважень виконавця щодо здійснення заходів примусового виконання судового рішення, а саме такі заходи здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. При цьому, повноважень виконавця з перевірки розміру здійснених боржником нарахувань, без встановлення такого розміру у відповідному виконавчому документі, чинним законодавством України не передбачено.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. (ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд звертає увагу на те, що накладення штрафу за невиконання судового рішення можливе лише у випадку, якщо таке невиконання мало місце без поважних причин.

Як зазначено в ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Приймаючи до уваги те, що Управління своїми діями не визначало сум страхових виплат ОСОБА_1 із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, оскільки документи про заробіток цієї потерпілої не були відсутніми чи втраченими, що встановлено судами під час розгляду справи №2а-1622/7091/12, суд вважає зазначену причину невиконання рішення суду поважною.

Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Управлінням в частині перерахунку призначених щомісячних страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням з урахуванням п. 3 ч.1, ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», судове рішення не виконано з поважних причин, а саме через відсутність коштів, отже підстави для накладення штрафу відсутні.

Відповідно до ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, на спростування позовних вимог, не надано доказів перевірки ним наявності або відсутності поважних причин невиконання боржником рішення суду, а також не надання доказів, спрямованих на вжиття заходів з`ясування причин такого невиконання, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову та скасування постанови державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 257 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області задовольнити.

Скасувати постанову ВП №36228318 від 27 листопада 2019 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. про накладення штрафу на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області у розмірі 10200 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя А. Г. Савченко