Справа № 120/1118/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 червня 2020 р. Справа № 120/1118/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Богоноса М.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Михайловського М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Шевченка В.О.

відповідача ОСОБА_2 І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про роз`яснення судового рішення та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

УСТАНОВИВ

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області від 17.02.2020 № 2-нк «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу апарату Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області із 18.02.2020 року. Стягнуто із Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 5666 грн. 14 коп. (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість гривень чотирнадцять копійок), із відрахуванням при його виплаті загальнообов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу апарату Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області та в частині стягнення із Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання.

09.06.2020 до суду надійшла заява відповідача про роз`яснення судового рішення.

Ухвалою від 10.06.2020 заяву Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про роз`яснення судового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 18 червня 2020 року о 12:00 год.

10.06.2020 до суду надійшла заява позивачки про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі для вирішення питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою від 11.06.2020 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 18 червня 2020 року о 12:00 год.

У судовому засіданні 18.06.2020 представник позивачки просив відмовити у роз`ясненні судового рішення, оскільки рішення є зрозумілим, а тому не підлягає більш детальному тлумаченню. Також просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судового збору.

У судовому засіданні 18.06.2020 представник відповідача просила задовольнити заяву про роз`яснення судового рішення, оскільки не зрозуміло, яким чином та у який спосіб повинно відбутися виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також просила відмовити у задоволенні заяви позивачки про ухвалення додаткового судового рішення.

Суд, розглянувши заяву Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про роз`яснення судового рішення та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення із таких мотивів.

Щодо заяви про роз`яснення судового рішення від 05.06.2020.

Порядок роз`яснення судового рішення врегульовано ст. 254 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Вказана норма процесуального закону передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню, тобто, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. При цьому, зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Верховний Суд в ухвалі від 01.02.2018 (справа № 591/3321/17) зазначив, що незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правові норми ст. 254 КАС України не містять, однак із їх змісту слідує, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Обґрунтовуючи заяву про роз`яснення судового рішення відповідач зазначає, що Тиврівській районній державній адміністрації Вінницької області не зовсім зрозуміло (неясно):

- у який закономірний спосіб має відбутися поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу апарату Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області, оскільки згідно штатного розпису Тиврівської районної державної адміністрації від 30.01.2020 вказаної посади на даний час не існує;

- з якої статті бюджету, видатків тощо Тиврівської районної державної адміністрації (як державного органу) має бути здійснено стягнення на користь ОСОБА_1 ;

- у який спосіб, за якою процедурою мають бути внесені зміни до штатного розпису Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області;

- з дотриманням якого Закону (крім рішення суду), керуючись якими конкретними нормами Закону, у який спосіб Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області має виконати конкретне рішення суду.

Вирішуючи питання щодо роз`яснення рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі № 120/1118/20, суд зазначає, що зі змісту заяви Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про роз`яснення судового рішення вбачається, що для відповідача є незрозумілими не приписи рішення суду, а порядок та механізм виконання судового рішення. Відтак у цьому випадку не може бути застосовано механізм роз`яснення судового рішення, визначений ст. 254 КАС України.

Доводи відповідача про те, що рішення суду є незрозумілим, оскільки посада на яку необхідно поновити позивачку - відсутня, свідчать про незгоду відповідача з судовим рішенням, та не вказують на його незрозумілість.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, приписами норм чинного законодавства визначено обов`язок поновлення незаконно звільненого працівника на попередній роботі.

У мотивувальній частині рішення суду яке просить роз`яснити відповідач судом чітко зазначено мотиви поновлення позивачки на посаді та вказано, що навіть у випадку скорочення штатної чисельності в державному органі можливість поновлення працівника на посаді продовжує існувати, і у такому випадку, позивачка має бути поновлена на рівнозначній посаді, на зайняття якої вона погоджується, або на скороченій посаді, яку слід ввести до штатного розпису на виконання судового рішення. При цьому, вчинення вказаних дій з метою створення умов для виконання рішення суду, є обов`язком відповідача, та є наслідком незаконного звільнення ОСОБА_1 .

Зрозумілим є рішення суду також у частині стягнення із відповідача в користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, адже у рішенні вказано із кого підлягають стягненню кошти та на чию користь, зазначено суму яка підлягає стягненню. За такого формулювання судом ідентифіковано як боржника так і стягувача, обраховано присуджену суму, та вказано про необхідність відрахування при виплаті середнього заробітку загальнообов`язкових платежів, що виключає обґрунтованість аргументів відповідача про неясність рішення суду.

Натомість, звертаючись до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, заявник просить суд встановити процедуру виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.06.2020, що не є роз`ясненням його змісту.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Таким чином, на думку суду, з урахуванням раціональності вищезазначених критеріїв доцільності роз`яснення судового рішення, у задоволенні заяви відповідача про роз`яснення судового рішення необхідно відмовити, оскільки відповіді на поставлені питання в заяві про роз`яснення судового рішення відображені у змісті самого рішення, а їх дублювання виходить за межі завдань процесуального інституту роз`яснення судового рішення.

Щодо заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення та стягнення в її користь сплаченого при зверненні до суду судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення від 05.06.2020 суд не залишив поза увагою процесуальне питання про розподіл судових витрат. У мотивувальній частині рішення судом зазначено, що ОСОБА_1 разом із позовною заявою подано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 848,40 грн.

Судовий збір, згідно з ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року

№ 3674-VI, це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону від 8 липня 2011 року № 3674-VI, судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Однак, статтею 5 Закону від 8 липня 2011 року № 3674-VI з поміж іншого визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відтак, суд дійшов висновку, що сплачена позивачкою сума судового збору у розмірі 848,40 грн. вважається помилково сплаченою, а її повернення здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, а не в порядку розподілу судових витрат.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з метою повернення сплаченого судового збору слід відмовити.

Керуючись ст. 132, 248, 252, 254, 256, 294, 295 КАС України, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про роз`яснення рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі № 120/1118/20-а відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 120/1118/20-а відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 9 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.06.2020.

Суддя Богоніс Михайло Богданович