Справа № 9901/413/19
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

суддів Великої Палати Верховного Суду Прокопенка О. Б., Анцупової Т. О., Британчука В. В., Лященко Н. П.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року № 9901/413/19 (провадження № 11-40заі20)
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (правонаступником якої є Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів; далі - Кадрова комісія) про визнання протиправним і скасування рішення
Короткий виклад історії справи
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП) від 12 червня 2019 року № 175дп-19 про притягнення прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1. до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
На обґрунтування наведених у позові вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішення КДКП є незаконним, необґрунтованим і прийнятим з грубим порушенням його прав, передбачених статтями 45, 47 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1697-VІІ).
На переконання позивача, оспорюване рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідач прийняв упереджено, на підставі неперевіреної і недостовірної інформації, за відсутності в матеріалах дисциплінарного провадження належних доказів, це рішення ґрунтується лише на складеному працівниками поліції протоколі про вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Позивач звернув увагу на те, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року провадження у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Розглядаючи цю справу, суд, зокрема, встановив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції не дотрималися процедури перевірки такого стану. Позивач вважає, що оскільки судом не встановлено факту вчинення ним адміністративного правопорушення, який міг би свідчити про наявність в його діях дисциплінарного проступку, то немає підстав для накладення на нього дисциплінарного стягнення. ОСОБА_1 наполягає на тому, що не порушував вимог Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс професійної етики),і в його діях немає складу дисциплінарного проступку.
Короткий зміст установлених обставин справи та рішення суду попередньої інстанції
ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з листопада 2013 року до червня 2019 року. Наказом прокурора Херсонської області від 9 липня 2018 року № 233к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області.
21 грудня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора Херсонської області Тригубенка В. М. про вчинення прокурором Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, за якою 27 грудня 2018 року було відкрито дисциплінарне провадження.
У дисциплінарному провадженні встановлено, що 6 жовтня 2018 року близько 3-ї години ночі прокурор ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz E220», державний номерний знак НОМЕР_1 , і був зупинений працівниками поліції.
Через наявність ознак алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 7 розділу I, пункту 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), співробітники поліції пропонували ОСОБА_1 , у тому числі у присутності понятих, пройти огляд на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовився виконати вимоги працівників поліції й пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Із цих підстав працівниками поліції було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. У протоколі зазначено, що від його підпису та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.
Того ж дня, 6 жовтня 2018 року, близько 15-ї години дня (більше ніж через 12 годин після складення зазначеного протоколу) ОСОБА_1 звернувся до закладу охорони здоров`я, розташованого у місті Гола Пристань Херсонської області, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За результатами медичного огляду було складено акт, згідно з яким ознак алкогольного сп`яніння у позивача не виявлено.
За результатами розгляду дисциплінарного провадження КДКП дійшла висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. На її переконання, відмова прокурора ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є діями, що шкодять як репутації прокурора, так і авторитету органів прокуратури та можуть викликати негативний суспільний резонанс, а тому їх вчинення є грубим порушенням правил прокурорської етики.
Із цих підстав рішенням від 12 червня 2019 року № 175дп-19 КДКП притягнула прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.
Ухвалою від 11 грудня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду замінив відповідача у справі - КДКП її процесуальним правонаступником - Третьою кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, правонаступником якої є Кадрова комісія.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задовольнив: визнав протиправним і скасував рішення КДКП від 12 червня 2019 року № 175дп-19 про притягнення прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1. до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що конкретних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ, немає. Так, дією, що ганьбить звання прокурора і може викликати сумнів у його об`єктивності, в оскаржуваному рішенні визнано саме факт відмови позивача від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, проте, за висновком суду попередньої інстанції, відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських не підтверджують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а показання свідків та поліцейських є неналежними доказами, оскільки ці особи не були допитані безпосередньо на засіданні КДКП. Водночас суд першої інстанції зазначив, що відповідач надав неправильну оцінку постанові Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Зокрема, під час розгляду згаданої справи Херсонський міський суд Херсонської області встановив, що в матеріалах справи немає направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що вказує на недотримання поліцейськими процедури перевірки такого стану.
Із цих підстав суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 12 червня 2019 року № 175дп-19 не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки КДКП не перевірила всіх обставин, на яких ґрунтується її рішення, не надала оцінки доводам позивача, не врахувала всіх обставин, що мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, а тому воно є протиправним і підлягає скасуванню.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
В апеляційній скарзі Кадрова комісія просила скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції ухвалив своє рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, а зроблені ним висновки не відповідають обставинам справи.
Відповідач, зокрема, зауважив, що під час розгляду КДКП висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку позивач не ставив перед нею питання про виклик у засідання свідка, до того ж положеннями Закону № 1697-VІІ не передбачено обов`язкового їх виклику та опитування. Крім цього, відомостей стосовно недостовірності наявних у дисциплінарному провадженні матеріалів до КДКП не надходило. Також скаржник не погодився з висновком суду першої інстанції щодо неправильної оцінки КДКП постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року як доказу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, оскільки зроблений у згаданій справі висновок про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення ґрунтується на недотриманні працівниками поліції процедури проведення огляду і складення протоколу про адміністративне правопорушення, що жодним чином не пов`язано з оцінкою поведінки прокурора, не виключає можливості порушення ним норм професійної етики і притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Ураховуючи наведене, скаржник вважав помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним і скасування оспорюваного рішення КДКП.
Основні мотиви, викладені впостанові Великої Палати Верховного Суду
Більшість суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку, що: надані позивачем пояснення містять суперечності та розбіжності щодо одних і тих самих обставин, що вочевидь свідчить про намагання уникнути притягнення до дисциплінарної відповідальності і ставить під сумнів їх правдивість; що КДКП обґрунтовано відхилила посилання позивача на ту обставину, що він самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі; висновки суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи конкретних і беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку є помилковими та ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду погодилася з твердженням суду першої інстанції про те, що з наявних у матеріалах дисциплінарного провадження відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції неможливо встановити обставини, які мають значення для вирішення питання про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Разом із цим дійшла висновку, що не можна визнати обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що показання свідків та поліцейських є неналежними доказами лише з тієї підстави, що цих осіб не було допитано безпосередньо на засіданні КДКП. Такі висновки не мають жодного нормативно-правового обґрунтування.
З приводу посилань суду першої інстанції на висновки Херсонського міського суду Херсонської області про те, що пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також протокол про адміністративне правопорушення є неналежними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що надана цим судом оцінка указаним доказам не має обов`язкового значення ані для КДКП при розгляді дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , яка має повноваження самостійно оцінити наявні в матеріалах дисциплінарного провадження докази, ані для суду при перегляді ухваленого нею рішення, оскільки за змістом статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) преюдиційне значення мають саме обставини, встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили, а не зроблені судом висновки, у тому числі щодо оцінки тих чи інших доказів.
Підсумовуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що КДКП належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення КДКП є вмотивованим, містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом, а саме одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, що утворює склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ. Зі змісту цього рішення убачається, що КДКП врахувала всі доводи скаржника і суд першої інстанції не мав правових підстав для його скасування.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність належними і допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 ознак указаного дисциплінарного проступку та про невідповідність оспорюваного рішення КДКП критерію обґрунтованості, недотримання КДКП обов`язку щодо наведення обставин, встановлених під час здійснення провадження, та мотивів, на підставі яких ухвалено рішення, передбачене частиною шостою статті 48 Закону № 1697-VІІ, а також пунктами 63, 120, 121 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (зі змінами, прийнятими Всеукраїнською конференцією прокурорів 21 грудня 2018 року), прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Положення), Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим.
Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
Відповідно до частини третьої статті 34 КАС суддя, не згодний із судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами статті 19 Закону № 1697-VІІпрокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
Підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження передбачені статтею 43 Закону № 1697-VІІ. Згідно з частиною першою цієї статті однією з таких підстав є систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункт 6).
На підставі частини першої статті 44 вказаного Закону дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.
Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду КДКП дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до КДКП з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член КДКП проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена КДКП за результатами перевірки. Член КДКП за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні КДКП. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні КДКП заслуховуються пояснення члена КДКП, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).
Статтею 4 Кодексу професійної етики визначено, що одним із принципів, на яких ґрунтується професійна діяльність прокурорів, є зразковість поведінки та дисциплінованість.
Як визначено статтею 16 Кодексу професійної етики, при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність.
Відповідно до статті 21 Кодексу професійної етики, прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.
Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.
Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийнято VІІІ Конгресом Організації Об`єднаних Націй з попередження злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, будучи найважливішими представниками системи здійснення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.
Визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктами 5 і 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі види дисциплінарних стягнень: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.
Пунктом 62 Положення визначено, що КДКП не приймає рішень на підставі припущень, неперевіреної, недостовірної інформації.
Відповідно до пунктів 118, 119 Положення на засіданні КДКП заслуховуються пояснення члена КДКП, який проводив перевірку, особи, яка подала дисциплінарну скаргу, та/або її представника, прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника. В разі необхідності заслуховуються пояснення інших осіб та досліджуються інші матеріали дисциплінарного провадження.
У разі необхідності проведення додаткової перевірки, витребування додаткових матеріалів щодо прокурора, стосовно якого розглядається висновок, на підставі рішення КДКП розгляд питання відкладається.
Рішенням КДКП від 12 червня 2019 року № 175дп-19 «Про накладення на прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 . дисциплінарного стягнення» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Вказане рішення мотивовано тим, що відмова прокурора ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є діями, які шкодять як репутації прокурора ОСОБА_1 , так і авторитету органів прокуратури і можуть викликати негативний суспільний резонанс, а тому їх вчинення є грубим порушенням правил прокурорської етики. Цими діями ОСОБА_1 , на думку відповідача, вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

Встановлені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: копіями судового рішення та інших документів, доданих до позовної заяви, копіями матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-2091дс-349дп-18.

Висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як вчинення дій, що порочать звання прокурора, підривають, авторитет органів прокуратури і викликають сумнів в об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а так само й одноразове грубе порушення правил прокурорської етики КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс, є обґрунтованим та правильним.

Відповідно до пунктів 8, 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року убачається, що цей суд дійшов висновку, що відповідно до вказаної Інструкції у випадку відмови водія транспортного засобу від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим.

Однак працівники поліції не оформили направлення ОСОБА_1 на медичний огляд виявлення стану алкогольного сп?яніння.

Херсонський міський суд Херсонської області не встановив інших беззаперечних доказів щодо встановлення факту направлення поліцейськими ОСОБА_1 на медичний огляд. При цьому суд відхилив письмові пояснення поліцейських та свідків події, оскільки вони в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені. Не були опитані всказані особи й КДКП.

В оскаржуваному рішенні КДКП вказано, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Такі записи були переглянуті Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду та Великою Палатою Веховного Суду. Однак, за результатами перегляду цих записів неможливо встановити особу правопорушника й автомобіль, який був зупинений поліцейськими, а також чи дотримано процедуру перевірки стану алкогольного сп`яніння позивача, або зафіксовано факт відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння.

На нашу думку, варто погодитися з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що КДКП не встановила факту поведінки ОСОБА_1 , яка скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила його репутації та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс.

Твердження Кадрової комісії про те, що непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зумовлено, зокрема, порушеннями співробітників поліції під час проведення ними огляду і складання протоколу про адміністративне правопорушення, які не впливають на оцінку поведінки ОСОБА_1 , з огляду на викладене не можна вважати обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції не встановив доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, яким КДКП вважала відмову ОСОБА_1 від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння. При цьому всі доводи, наведені у рішенні КДКП, були перевірені Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду та не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо посилань Кадрової комісії на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 800/531/17, про те, що відсутність складу адміністративного правопорушення не виключає можливості притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за вчинення одноразового грубого порушення правил прокурорської етики, вважаємо, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення КДКП, оскільки таке рішення суд ухвалив за відсутності доказів саме вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

За таких обставин погоджуємося з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання протиправним і скасування рішення КДКП. Доводи апеляційної скарги Кадрової комісії, які є аналогічними доводам заперечення на позовну заяву, висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цій справі не спростовують.

Висновки

З огляду на викладене вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду мала б залишити без задоволення апеляційну скаргу Кадрової комісії та залишити без змін рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року.

Судді Великої Палати Верховного Суду: О. Б. Прокопенко

Т. О. Анцупова

В. В. Британчук

Н. П. Лященко