Справа № 160/1264/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року Справа № 160/1264/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНеклеса О.М.
за участі секретаряКолесника І.О.
представника позивача представників відповідача 1 представника відповідача 2 Земляного О.Ю. Ваховської Г.О., Солодової А.О. Дерновського М.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Офісу великих платників податків ДПС, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,-
Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулось до суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить:
- судові витрати по справі стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на 21.12.2019 року за особовим рахунком AT «НЗФ» за кодом бюджетної класифікації 11021000 «Податок на прибуток приватних підприємств» рахувалася наявна надмірно сплачена сума грошового зобов`язання з вказаного податку в розмірі 82 339 764 грн., яка виникла із сум податку, які добровільно сплачувалися підприємством протягом 2018-2019 років. 24.12.2019 року позивач звернувся до Офісу великих платників податків із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань в сумі 80 000 000 грн. на поточний рахунок підприємства в обслуговуючому банку (заява № 21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р.), проте у поверненні цих коштів йому було відмовлено з посиланням на невідповідність вимогам п. 2 Розділу II Наказу № 60 та необхідністю уточнення. Позивач вважає, що відповідь відповідача 1, оформлена листом від 26.12.2019 року, є фактично рішенням про відмову у проведенні процедури повернення надміру сплаченої суми податку з державного бюджету, яке є незаконним та протиправним. Зауважив, що у позивача відсутній податковий борг, що підтверджується в тому числі відповіддю, яку надав відповідач 1 в своєму листі від 29.12.2019 року. При цьому, відповідач 1 повідомив позивача про те, що його заява не відповідає вимогам п. 2 Порядку № 60, але при цьому не вказав в чому саме полягає не відповідність, та що треба уточнити. Лист ДКС України від 20.12.2019 року, направлений на адресу ДПС України, не стосується АТ «НЗФ» та не встановлює вимоги для подання заяв на повернення надміру сплачених сум податків. Позивач переконаний, що не допускав порушення при оформленні та подання заяви про повернення надміру сплаченої суми податку, всі вимоги ПКУ, а також Порядку № 60 ним були дотримані. Таким чином, відповідачем 1 було порушено вимоги 9 Порядку № 60 та протиправно не внесено до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітки про правомірність повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 80 000 000 грн., згідно заяви Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» №21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р., що спричинило не внесення вказаної суми до Реєстру узгоджених повернень та не направлення електронного висновку на адресу органу казначейства. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що сума надмірно сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 80 000 000 грн. не була перерахована на його поточний рахунок в зв`язку із тим, що відповідачем 1 було допущено порушення вимог ст. 43 ПКУ та пунктів 1,2, 4, 5, 8, 9 Порядку № 60, що в свою чергу призвело до порушення його майнових прав та інтересів. Зауважив, що Головне Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області визначено як відповідач 2 по даній справі в зв`язку із тим, що є органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також уповноважений до розпорядження коштами державного бюджету України, як на підставі даних відповідного реєстру заяв про повернення надміру сплачених сум податків так і на підставі рішення суду, а даний позов містить вимоги про стягнення надмірно сплаченої суми податку з державного бюджету України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 02 березня 2020 року о 10 год. 30 хв.
02.03.2020 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12.03.2020 року 10 год. 00 хв.
11.03.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів по справі, в який позивач заперечує проти позиції відповідачів, просить врахувати надані ним письмові пояснення та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що відповідач 1 у відзиві на позовну заяву підтвердив незаконний та протиправний характер своїх дій, адже зміна рахунку органу казначейства не може бути підставою для відмови платнику у поверненні надміру сплаченої суми податку з бюджету, оскільки немає жодного значення для процедури повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток з бюджету. Зауважив, що ні стаття 43 ПКУ, ні Порядок № 60 не передбачають необхідності внесення в заяву на повернення надміру сплаченої суми податку, рахунку органу казначейства для зарахування податків, зборів, платежів з державного та місцевих бюджетів. Тому позивач вважає, що подав заяву на повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток, яка містила всі необхідні та передбачені законодавством реквізити та відомості для направлення електронного висновку на адресу органу казначейства. При цьому, відповідь відповідача 1, оформлена листом від 26.12.2019 року, є фактично рішенням про відмову у проведенні процедури повернення надміру сплаченої суми податку з державного бюджету та свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача 1, яка призвела до порушення законних прав та інтересів позивача. Зауважив, що 29.01.2020 року повторно звертався на адресу Офісу ВПП ДПС із письмовою заявою на повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток та знов отримав відповідь про «недоліки» (відсутня посада особи яка підписала заяву), при цьому, повторна заява була подана за затвердженою формою, в заяві були заповнені всі передбачені реквізити, тому дії відповідача 1 позивач вважає незаконними. Окрім того, позицію відповідача 2 позивач вважає помилковою, оскільки він не повинен був подавати «уточнену» заяву на повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток в зв`язку із зміною казначейських рахунків. Законодавство не передбачає такого обов`язкового реквізиту в заяві на повернення надміру сплаченої суми податку, як номер рахунку органу казначейства для зарахування податків, зборів, платежів з державного та місцевих бюджетів, тому в своїй заяві AT «НЗФ» не вказувало окремо поточних казначейських рахунків, а вказало лише реквізити платіжних доручень згідно з якими відбувалося перерахування надміру сплаченої суми податку до бюджету.
12.03.2020 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 06.04.2020 року 10 год. 30 хв.
06.04.2020 року у судове засідання сторони не прибули, представник відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 27.04.2020 року до 14 год. 30 хв.
27.04.2020 року у судове засідання сторони не прибули, представник позивача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 18.05.2020 року до 11 год. 30 хв.
18.05.2020 року у судове засідання сторони не прибули, представник позивача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 04.06.2020 року до 11 год. 35 хв.
03.06.2020 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що після подання позовної заяви АТНЗФ, 05.05.2020 року була подана декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 1 квартал 2020р., згідно якою товариством було задекларовано податкові зобов`язання до сплати у розмірі 31881323 грн. З метою погашення зазначених податкових зобов`язань, товариство скористалося частиною переплати з податку на прибуток, яка існувала за даними особового рахунку та не була повернута. Таким чином станом на 03.06.2020р. залишок надміру сплаченої суми податку складає 53346677 грн. Таким чином позивач бажає скористатися своїм правом на зменшення розміру позовних вимог про стягнення з бюджету надміру сплаченої суми податку на прибуток.
04.06.2020 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11.06.2020 року 11 год. 00 хв.
11.06.2020 р. підготовче судове засідання було закрито, суд перейшов до розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, в задоволенні позовних вимог просили відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Станом на 21.12.2019 року за особовим рахунком AT «НЗФ» за кодом бюджетної класифікації 11021000 «Податок на прибуток приватних підприємств» рахувалася надміру сплачена сума грошового зобов`язання із зазначеного податку в розмірі 82 339 764 грн., яка складається із сум податку, які добровільно сплачувалися підприємством протягом 2018-2019 років, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями:
- від 16.08.2018 року №226347 на суму 9 825 320, 21 грн.;
- від 28.09.2018 року №227727 на суму 5 000 000,00 грн.;
- від 28.09.2018 року №227726 на суму 5 000 000,00 грн.;
- від 19.11.2018 року №228871 на суму 19 995 903,00 грн.;
- від 30.11.2018 року №229434 на суму 15 000 000,00 грн.;
- від 28.12.2018 року №230170 на суму 6 000 000,00 грн.;
- від 11.03.2019 року №231974 на суму 504 133,00 грн.;
- від 29.05.2019 року №234310 на суму 24 000 000,00 грн.
Наведені вище обставини відповідачами не заперечуються.
Судом встановлено, що податковий борг у АТ «НЗФ» на момент звернення із заявою та на момент розгляду справи в суді відсутній, що підтверджується в тому числі відповіддю, яку надав відповідач 1 в своєму листі від 29.12.2019 року та не заперечується відповідачами у відзивах.
24.12.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС із заявою №21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р. про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань за кодом бюджетної класифікації 11021000 «Податок на прибуток приватних підприємств» в сумі 80 000 000 грн. на поточний рахунок підприємства в обслуговуючому банку.
05.05.2020 року позивачем була подана декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 1 квартал 2020р., згідно якою товариством було задекларовано податкові зобов`язання до сплати у розмірі 31881323 грн. З метою погашення зазначених податкових зобов`язань, товариство скористалося частиною переплати з податку на прибуток, яка існувала за даними особового рахунку та не була повернута. Таким чином станом на 03.06.2020р. залишок надміру сплаченої суми податку складає 53346677 грн.
Наведені вище обставини відповідачами також не заперечуються.
Позивач вважає, що відповідь відповідача 1, яка оформлена листом від 26.12.2019 року, є фактично рішенням про відмову у проведенні процедури повернення надміру сплаченої суми податку з державного бюджету та свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача 1, яка призвела до порушення законних прав та інтересів AT «НЗФ», у зв`язку з чим звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України), визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, відповідальність за порушення податкового законодавства, а також функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно приписів пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання, суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до пп.17.1.10 п.17.1 ст. ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стаття 43 ПК України регламентує питання повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.
Відповідно до п.43.1 ст.43 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно з п.43.2 ст.43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Пунктом 43.3 ст.43 ПК України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до п.43.4 ст.43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Згідно з п.43.5 ст.43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Пунктом 43.6 ст.43 ПК України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Відповідно до п. 1 розділу І Порядку №60, цей Порядок визначає механізм інформаційного обміну: між ДФС, територіальними органами ДФС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДФС; між територіальними органами ДФС та місцевими фінансовими органами в процесі погодження електронних висновків та/або електронних повідомлень про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №60 передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Заява може бути подана платником до територіального органу ДФС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Згідно з п.2 розділу ІІ Порядку №60 у заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства), та визначає напрям(и) перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:
на поточний рахунок платника податку в установі банку;
на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;
у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.
З вищевикладених норм вбачається, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення. Заява про повернення подається у довільній формі, проте обов`язково має містити наступну інформацію: напрям перерахування коштів (на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку); назва помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його сума, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету.
Із заяви позивача №21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р. вбачається, що всі необхідні реквізити вона містить: напрям перерахування коштів - на поточний рахунок підприємства в обслуговуючому банку; назва помилково та/або надміру сплаченого податку - 1102100 «Податок на прибуток приватних підприємств»; сума - 80 000 000, 00 грн.; дати сплати і реквізити з платіжних документів, за якими кошти перераховано до бюджету визначено за наступними платіжними дорученнями: від 16.08.2018 року №226347, від 28.09.2018 року №227727, від 28.09.2018 року №227726, від 19.11.2018 року №228871, від 30.11.2018 року №229434, від 28.12.2018 року №230170, від 11.03.2019 року №231974, від 29.05.2019 року №234310.
При цьому, інформація про рахунок з якого повертаються кошти позивачем не зазначена, вимога щодо зазначення платником податків реквізитів такого рахунку чинним законодавством не передбачена.
За наведених обставин, доводи відповідачів про зазначення позивачем старих бюджетних рахунків з яких повертаються кошти, як на підставу для не надсилання висновків про повернення відповідних сум коштів, є безпідставними та спростовані матеріалами справи.
Слід зазначити, що у листі від 20.12.2019 року Державна казначейська служба України повідомила ДПС України про повернення органам ДПС України невиконаних електронних висновків та/або повідомлень для уточнення бюджетних розрахунків, зазначених в електронних висновках та/або повідомленнях, оскільки з 01.01.2020 будуть введені в дію рахунки для зарахування податків, зборів, платежів до державного та місцевих бюджетів.
Суд вважає, що наведений лист Державної казначейської служби України не може бути підставою для відмови позивачу у надсиланні висновку контролюючого органу про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, оскільки ні Податковим кодексом України, ні Порядком №60 не передбачено таких умов для уточнення заяви платника податків.
При цьому, Державна казначейська служба України у своєму листі зазначила про необхідність уточнення бюджетних розрахунків, зазначених в електронних висновках та/або повідомленнях, а не заявах платників податків про таке повернення.
Отже, надана позивачем заява в повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для висновку контролюючого органу про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, який подається для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, вмотивовані підстави для відмови у наданні такого висновку відсутні.
Згідно з п. 4 розділу ІІ Порядку №60 після надходження до територіального органу ДФС подана в електронній формі заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Журналу опрацювання заяв на повернення (далі - Журнал), який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДФС.
Внесення до Журналу інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді, здійснюється працівником підрозділу, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу.
Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №60 передбачено якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.
Внесення до Журналу відмітки про правомірність повернення коштів здійснюється не пізніше 18:00:
дев`ятого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви у разі повернення платежів, належних державному бюджету;
одинадцятого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви у разі повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.
У разі якщо за результатами розгляду заяви правомірність повернення коштів не встановлено, у строки, визначені абзацами другим-четвертим цього пункту, підрозділ територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, готує та направляє платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні коштів із зазначенням причини такої відмови.
Враховуючи те, що під час розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено правомірність повернення позивачу коштів на підставі його заяви від 23.12.2019 року №21-6601/8295/4017, відповідач 1, згідно приписів Порядку №60, повинен був внести до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.
Оскільки вказані дії Офісом ВПП ДПС вчинені не були, це свідчить про очевидну протиправну бездіяльність, яка була допущена відповідачем 1 та спричинила не внесення вказаної суми до Реєстру узгоджених повернень та не направлення електронного висновку на адресу органу казначейства.
За наведених обставин суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків Державної податкової служби, яка виразилася у не внесенні до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітки про правомірність повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 80 000 000 грн., згідно заяви Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» № 21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р., що спричинило не внесення вказаної суми до Реєстру узгоджених повернень та не направлення електронного висновку на адресу органу казначейства.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» суми надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає поверненню з бюджету, у розмірі 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) гривень 00 копійок, суд зазначає наступне.
Як зазначалось вище, порядок дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань регламентовано ст. 43 ПК України та Порядком №60.
Положення п.43.5 ст. 43 ПК України зобов`язує контролюючий орган підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до п.6 розділу ІІ Порядку №60 після внесення до Журналу відмітки підрозділу територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, підрозділ територіального органу ДФС, що виконує функції з погашення боргу, проставляє у Журналі відмітку про наявність або відсутність податкового боргу та правомірність або неправомірність за таких умов повернення коштів.
Згідно з п.7 розділу ІІ Порядку №60 на заяви, щодо яких у Журналі встановлено відмітки підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків, зборів, платежів та погашення боргу, здійснюється накладання кваліфікованих електронних підписів керівників (заступників керівників) цих підрозділів у строки, визначені в абзацах другому-четвертому пунктів 5, 6 цього розділу.
Інформація про повернення, щодо якого у Журналі здійснено накладання кваліфікованих електронних підписів керівників (заступників керівників) підрозділів територіального органу ДФС, що виконують функції з адміністрування відповідних податків, зборів, платежів та погашення боргу, автоматично вноситься до Реєстру узгоджених повернень, який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДФС.
Опрацювання Реєстру узгоджених повернень здійснюється шляхом формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (далі - електронні висновки) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку структурним підрозділом територіального органу ДФС, на який покладено функцію з формування таких електронних висновків.
Відповідно до п.9 розділу ІІ Порядку №60 сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками територіальних органів ДФС у строк не пізніше 18:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви ДФС в автоматичному режимі надсилає до Казначейства для виконання.
Як було встановлено з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача 1 із заявою № 21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р. про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 80 000 000 грн., але контролюючий орган не виконав свого обов`язку та не надав органу казначейства висновку про повернення позивачу відповідних коштів.
05.05.2020 року позивачем була подана декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 1 квартал 2020р., згідно якою товариством було задекларовано податкові зобов`язання до сплати у розмірі 31881323 грн. З метою погашення зазначених податкових зобов`язань, товариство скористалося частиною переплати з податку на прибуток, яка існувала за даними особового рахунку та не була повернута. Таким чином станом на 03.06.2020р. залишок надміру сплаченої суми податку складає 53346677 грн.
Враховуючи те, що на цей час не була дотримана процедура повернення платнику податків надміру сплачених сум грошових зобов`язань, передбачена ст.43 ПК України та Порядком №60, суд вважає передчасною вимогу позивача щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» суми надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає поверненню з бюджету, у розмірі 50 000 000 (вісімдесят мільйонів) гривень 00 копійок.
Проте, оскільки право позивача на повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань на підставі його заяви від 23.12.2019 року було порушено, суд вважає, що з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, належним способом захисту прав позивача є зобов`язати відповідача внести до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітки про правомірність повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50 000 000 грн., згідно заяви Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» №216601/8295/4017 від 23.12.2019 року та зобов`язати відповідача подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновок про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50 000 000 грн.
Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем 1 по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності своєї бездіяльності в частині не внесенні до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітки про правомірність повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 80 000 000 грн., згідно заяви Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» № 21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 р., що спричинило не внесення вказаної суми до Реєстру узгоджених повернень та не направлення електронного висновку на адресу органу казначейства, отже ця вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
В свою чергу позивачем належним чином не обґрунтовано вимогу щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» суму надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає поверненню з бюджету, у розмірі 50 000 000 гривень 00 копійок, цю вимогу суд вважає передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.
При цьому, суд вирішив вийти за межі позовних вимог та з метою захисту порушених прав позивача зобов`язати Офіс великих платників податків Державної податкової служби внести до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітки про правомірність повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50 000 000 грн., згідно заяви Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» № 216601/8295/4017 від 23.12.2019 року та зобов`язати відповідача подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновок про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50 000 000 грн.
За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог..
Оскільки позовну заяву задоволено частково, тому понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2102,00 грн. (за задоволену вимогу немайнового характеру).
Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС внести до Журналу опрацювання заяв на повернення відмітки про правомірність повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50 000 000 грн., згідно заяви Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» № 21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 року.
Зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновок про повернення Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50 000 000 грн., на підставі заяви № 21-6601/8295/4017 від 23.12.2019 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса