Справа № 200/9065/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року справа №200/9065/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Пономарьов А.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя Зеленов А.С.) від 24 січня 2020 року (повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року) у справі №200/9065/19-а за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року №.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3 506 694грн, з яких 2 337 796грн сума податкового зобов`язання, 1 168 898грн сума штрафних (фінансових) санкцій.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, 200.2, статті 200 Податкового кодексу України.

Позивач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач включене до ЄДРПОУ за номером 03337119, місцезнаходження юридичної особи: Донецька обл., м.Краматорськ, пров. Земляний, 2, засновником якої є Донецька обласна рада. Основний вид діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Відповідачем проведено камеральну перевірку даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2019 року, за результатами якої складено акт №362/05-99-44-03-15-4/3337119 від 18 березня 2019 року та прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року № , яким до позивача на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції та збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 3 506 694 грн., з яких за податковим зобов`язанням у сумі 2 337 796 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 168 896грн/а.с.25/.

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, 200.2, статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до державного бюджету у розмірі 2 337 796грн/а.с.23/.

Актом перевірки встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту січня 2019 року суму податку на додану вартість у розмірі 2 337 796 грн. на підставі податкових накладних отриманих від ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" () з періодом виписки жовтень-листопад 2015 року у розмірі 2337 796грн..

За наслідками розгляду скарги позивача на прийняте податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року №, ДФС України було прийняте рішення від 20.06.2019р., яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення/а.с.31-33/.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п. 187.10 ст.187 Податкового кодексу України платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, порушення якого вказано у акті перевірки, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

У відповідності з підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Отже, якщо платник податку згідно з нормами Податкового кодексу України формує податковий кредит за касовим методом, сума ПДВ, зазначена в податковій накладній, виписаній постачальником товару (послуги), включається ним до складу податкового кредиту того податкового (звітного) періоду, в якому відбулася оплата товару (послуги) (надання інших видів компенсації вартості поставлених товарів (послуг).

Як встановлено судом та не спростовується відповідачем, позивач в період віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 2 337 796 грн. застосовував касовий метод обліку ПДВ.

Таким чином, для позивача, як підприємства, що застосовує касовий метод, датою виникнення права на податковий кредит за операціями з отримання товару (робіт, послуг) є дата списання коштів з його банківського рахунку незалежно від дати складення податкових накладних.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 травня 2020 року у справі № 200/8622/19-а, від 23.01.2020року у справі № 360/1805/19.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата поставлених товарів була здійснена у січні 2019 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а саме від 10 січня 2019 року № на суму 8207,85грн, від 18 січня 2019 року № на суму 1506,17грн, від 21 січня 2019 року № на суму 11416,84грн, від 22 січня 2019 року № на суму 146492,83грн, від 23 січня 2019 року № на суму 33048,96грн, від 25 січня 2019 року № на суму 800312,65грн, від 28 січня 2019 року № на суму 4461889,62грн, від 29 січня 2019 року № на суму 554590,21грн, від 30 січня 2019 року № на суму 4454835,79грн, від 31 січня 2019 року №265414706 на суму 1811381,14грн..

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звітним періодом для відображення в податковій звітності за касовим методом є саме дата сплати січень 2019 року, тобто, звітний період починається саме з цієї дати, а тому правомірно задоволено позов.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що норми абзаців четвертого, п`ятого пункту 198.6 статті 198 та норми пункту 44 підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України мають окремі об`єкти регулювання і не конкурують одна з одною, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 24 січня 2020 року у справі №200/9065/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного від 24 січня 2020 року у справі №200/9065/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 23 червня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 23 червня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 23 червня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін

І.В. Сіваченко