Справа № 160/13220/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, з вимогами з урахуванням уточнення від 20.05.2020 року:
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Департаментом захисту економіки Національної поліції України протиправно після звільнення позивача не було здійснено належного розрахунку, а саме: не виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за період з січня 2016 по серпень 2019, грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік, тривалістю 15 діб. Бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати 19.08.2019 року належного грошового забезпечення позивач вважає протиправною, а також вважає не проведення з вини відповідача розрахунку з ним у зазначений строк підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, а саме виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Вказує, що враховуючи, що посади оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України, які позивач займав, номенклатурою посад УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України віднесені до таких, що потребують доступу до інформації, яка є держаною таємницею, та постійної роботи із такими документами, на підставі розпорядження УСБУ в Дніпропетровській області від 04.08.2010 року №55/16/1943 про допуск до державної таємниці за формою 2, що має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно», наказом УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції за №5дск від 06.01.2016 року позивачу було надано допуск до інформації з грифом «цілком таємно» та «таємно», отже позивачу має бути встановлена надбавка за службу в умовах режимних обмежень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 04.03.2020 року залучено Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України в якості відповідача-2.
26.02.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію та доводи, наведені у позові, а також зазначено, що призначення на посаду та звільнення зі служби в поліції здійснено наказами Національної поліції України, безпосереднє керівництво діяльністю Департаменту захисту економіки Національної поліції України здійснювалось його керівником заступником голови Національної поліції України.
20.05.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача-2, в якій підтримано позицію та доводи, наведені у позові, а також зазначено, що факт надання та наявності у позивача допуску до інформації з грифом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Цілком таємно» відповідачем-2 не заперечується, отже відсутність мотивованих рапортів керівника УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції, наказів керівництва ДЗЕ Національної поліції про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень, а також невиплати такої надбавки вказує на протиправну бездіяльність відповідача-2. Також зазначено, що питання виплати компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік, тривалістю 15 діб, не врегульовано нормами спеціального законодавства, а регулюється нормами Кодексу законів про працю України, Закону України «Про відпустки» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.
У судове засідання 26.05.2020 року сторони не прибули.
Позивачем 20.05.2020 року подано до сулу заяву про розгляд справи за відсутності сторін.
Представником відповідача-2 надано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.
За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом від 07.11.2015 року № 162 о/с прийнятий на службу до Національної поліції України.
Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 12.08.2019 року № 249 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Дніпропетровській області, відповідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції (за власним бажанням) з 19.08.2019 року.
Судом встановлено, згідно довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 29.08.2019 року № 281 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що ОСОБА_1 не отримував надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за період серпень 2017 року липень 2019 року.
Довідкою Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 18.11.2019 року підтверджено, що за період проходження служби в Департаменті захисту економіки Національної поліції України додаткова оплачувана відпустка за 2018 рік позивачу не надавалась.
Також відповідно до довідки т.в.о. начальника УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України «Про роботу ОСОБА_1 в сфері державної таємниці», ОСОБА_1 розпорядженням УСБУ в Дніпропетровській області від 04.08.2010 року № 55/16/1943 надано допуск до державної таємниці за формою 2; 06.01.2016 року за наказом УЗЕ в Дніпропетровській області № 5дск останньому було надано доступ до інформації з грифом «Цілком ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 05.09.2019 року за наказом УЗЕ в Дніпропетровській області № 45 припинено доступ до інформації з грифом «Цілком таємно» та « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у зв`язку зі звільненням.
16.10.2019 року позивачем направлено до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України заяву про виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік.
Також 28.10.2019 року позивачем в особі представника адвоката Савченко В.П. - було надано до Департаменту захисту економіки Національної поліції України адвокатський запит щодо виплати грошового забезпечення (надбавки за роботу в умовах режимних обмежень) та компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік.
Судом встановлено, що грошове забезпечення за серпень 2019 року виплачене позивачу 29.08.2019 року; одноразова грошова допомога при звільненні виплачена позивачу 27.09.2019 року.
Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII).
Частиною 7 статті 67 Закону № 580-VIII визначено, що грошове забезпечення поліцейських, зарахованих у розпорядження, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (частина 2 статті 92 Закону № 580-VIII).
Згідно частини 3 статті 93 Закону № 580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Відповідно до статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).
Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).
Пунктом 3 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 6 Порядку № 260 визначено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.
Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 установлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про державну таємницю» в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.
Пунктом «в» частини 9 статті 21 Закону України «Про державну таємницю» вказано, що РСО мають право брати участь у проведенні атестації працівників, що виконують роботи, пов`язані з державною таємницею, а також у розгляді пропозицій щодо виплати в установленому нормативними актами порядку компенсації за роботу в умовах режимних обмежень.
Статтею 30 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затверджен постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 № 414 (далі - Положення № 414).
Пунктом 1 Положення № 414 передбачено, що це Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших державних органів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).
Відповідно до пункту 5 Положення № 414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Згідно пункту 7 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації:
відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків;
відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків;
відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.
Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови їх призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад відповідного органу поліції, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, надання йому доступу до державної таємниці та постійної роботи із секретною інформацією або її носіями.
Судом не встановлено подання керівником структурного підрозділу органу поліції - управління захисту економіки в Дніпропетровській області відповідного мотивованого рапорту, погодженого з режимно-секретним підрозділом, про встановлення ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень, відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядок № 260, а тому суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для виплати позивачу надбавки в умовах режимних обмежень, а також
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 820/5122/17.
Отже, в діях Департаменту захисту економіки Національної поліції України судом не встановлено протиправної бездіяльності щодо не встановлення та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з січня 2016 по серпень 2019 року.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (частина 2 статті 92 Закону № 580-VIII).
Згідно частин 3, 9 статті 93 Закону № 580-VIII за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
Згідно частини 10 статті 93 Закону № 580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до норм частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Аналізуючи наведені норми законодавства суд вказує, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.
В наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
З огляду на не врегулювання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 260 питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи КЗпП України, Закону України «Про відпустки», Порядку № 100.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 826/8185/18.
Судом встановлено, що кількість днів додаткової відпустки позивача за 2018 рік становить 15 днів.
Посилання відповідача на те, що грошова компенсація при звільненні поліцейського виплачується лише за невикористану в році звільнення відпустку, а тому, правові підстави для виплати позивачу компенсації за невикористану ним відпустку за попередні роки, відсутні, суд відхиляє, оскільки відпустка за попередні роки зберігається за особою, що підтверджується наведеними вище доводами.
З огляду на зазначене суд вказує про те, що при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним додаткову оплачувану відпустку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення суд вказує, що статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.
Законом України Про Національну поліцію, постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року та наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року, які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права можна дійти висновку, що відповідальність передбачену частиною першою статті 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні несе роботодавець у разі затримки розрахунку при звільненні працівника та за умови невиплати з його вини у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, належних працівникові від роботодавця сум.
Так, частиною 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Слід зауважити, що одноразова грошова допомога при звільненні не є складовою грошового забезпечення поліцейського.
Судом встановлено, що грошове забезпечення за серпень 2019 року виплачене позивачу 29.08.2019 року; одноразова грошова допомога при звільненні виплачена позивачу 27.09.2019 року.
Отже, датою остаточного розрахунку при звільненні з позивачем, тобто виплати грошового забезпечення за серпень 2019 року є 29.08.2019 року, проте останнім днем роботи є 19.08.2019 року, отже кількість днів затримки розрахунку становить 10 календарних днів: з 19.08.2019 року по 29.08.2019 року.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
За приписами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог частини 2 статті 193, частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення складено у повному обсязі в межах тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 193, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати противоправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік, тривалістю 15 діб та затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 15 днів додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення із служби, в розмірі 6860,40 грн.
Стягнути з Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2019 року по 29.08.2019 року в розмірі 4906,10 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков