Справа № 2-а-2684/11
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2684/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Драного В.В.

при секретарі Дерев`янко А.В.

за участю: представник заявника Діхтяря О.В.

стягувача Ткаченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда в адміністративній справі № 2-а-2684/11 за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про зобов`язання відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.12.2010 року по 01.01.2015 року у зв`язку з підвищення мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та заборонити приймати до виконання даний виконавчий лист. В обґрунтування заяви вказано, що частина друга статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачає, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі зміни ступеня втрати професійної працездатності, зміни складу сім`ї померлого, а також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. При цьому, чинним законодавством не передбачено методики здійснення перерахунку сум щомісячних страхових виплат у разі підвищення мінімальної заробітної плати, що унеможливлює виконання даного судового рішення. За таких обставин, просить визнати виконавчий лист виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда у адміністративній справі № 405/8830/14-а таким, що не підлягає виконанню.

12.02.2020 року заявником до суду були подані доповнення до заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в яких вказано, що виконавчий лист виданий 05.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда в адміністративній справі № 2-а-2684/11 підписано суддею Плохотніченком Л.І., повноваження якого припинені з 27.06.2018 року, при цьому, у разі відсутності головуючого судді виконавчі листи підписуються головою суду чи його заступниками. Відтак, даний виконавчий лист підписано неналежною особою. Також зазначено, що заявник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області є правонаступником боржника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді.

Представник заявника у судовому засіданні доводи заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню підтримав та пояснив, що заявник є правонаступником боржника за спірним виконавчим листом, однак боржник у виконавчому провадженні на заявника ще не замінений. При цьому, стягувач подав до суду заяву про заміну боржника, яка перебуває на розгляді у Ленінському районному суді м. Кіровограда (головуючий суддя Шевченко І.М.). Також зазначив, що спірний виконавчий лист був підписаний суддею Плохотніченком Л.І., який станом на дату його видачі не мав повноважень на підписання виконавчих документів, а тому даний виконавчий лист повинен був бути підписаний головою суду чи його заступниками, що є підставою для його визнання таким, що не підлягає виконанню.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню заперечив та вказав, що спірний виконавчий лист було підписано головою Ленінського районного суду м. Кіровограда Льон С.М., а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Заслухавши учасників справи, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати та зобов`язати відповідача провести перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати.

Справа розглядалась судами неодноразово й відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.11.2015 року була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після надходження справи до Ленінського районного суду м. Кіровограда позивач виклав позовну заяву в новій редакції, у якій просив: визнати бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати до 01.01.2015 року неправомірною; зобов`язати відповідача встановити розмір щомісячних грошових виплат з 01.12.2013 року 12289,63 гривень; зобов`язати відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.09.2004 року, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2016 року (головуючий суддя Плохотніченко Л.І.) позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2016 року і постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Так, визнано протиправною бездіяльність відповідача по перерахунку ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати у період з 01.12.2010 року по 01.01.2015 року, зобов`язано відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.12.2010 року по 01.01.2015 року, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати, щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці», в решті позову відмовлено, а провадження у справі, в частині позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2004 року по 30.11.2010 року, а також зобов`язання відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.09.2004 року по 30.11.2010 року, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці» - закрито.

05.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист в адміністративній справі № 2-а-2684/11 (суддя Плохотніченко Л.І., секретар Чорна Н.Г.) про зобов`язання відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.12.2010 року по 01.01.2015 року у зв`язку з підвищення мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС Україии судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також, констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд відзначає, що боржником за спірним виконавчим листом є Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, а не заявник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, а тому на останнього не покладено ніяких обов`язків, його прав та законних інтересів спірним виконавчим листом не порушено.

Також заявник не надав суду процесуального документа (ухвали суду) про заміну сторони виконавчого провадження Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області за виконавчим листом в адміністративній справі № 2-а-2684/11, виданим 05.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда в порядку, передбаченому ст. 379 КАС України. Крім того, даний процесуальний документ відсутній і в матеріалах справи. Зазначена обставина представником заявника у судовому засіданні не заперечувалась.

Посилання заявника на наказ Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 25.05.2017 року № 461, яким припинено юридичну особу - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області шляхом приєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, суд до уваги не бере, оскільки питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовано ст. 379 КАС України, а питання визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню положеннями ст. 374 КАС України та вирішуються у різний процесуальний спосіб, а тому суд не має права в межах даного провадження вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження. Більш того, заявник в межах даного провадження не заявляв вимогу про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом в адміністративній справі № 2-а-2684/11.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст. 374 КАС України, заявник не може виступати суб`єктом звернення із заявою про визнання виконавчого листа в адміністративній справі 2-а-2684/11 таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має процесуального статусу стягувача або боржника у цій справі.

Крім того, суд відзначає, що наведені у ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, тощо.

Заявник обґрунтовує необхідність визнання виконавчого листа, виданого 05.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда в адміністративній справі № 2-а-2684/11 таким, що не підлягає виконанню, зокрема, відсутністю методики здійснення перерахунку сум щомісячних страхових виплат у разі підвищення мінімальної заробітної плати, що унеможливлює виконання такого судового рішення.

Так, у період спірних у цій справі правовідносин діяла стаття 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV), пунктом 3 частини першої якої передбачалось, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Частиною другою цієї ж статті у наведеній вище редакції було встановлено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Законом України від 16.10.2012 року № 5462-VI до частини другої статті 29 Закону № 1105-XIV внесені зміни, згідно із якими визначено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Буквальне тлумачення названої вище правової норми Закону № 1105-XIV дає підстави для висновку, що цим законодавчим актом визначено дві самостійні і незалежні підстави для здійснення перерахунку сум щомісячних страхових виплат, а саме: у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством; у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки.

В подальшому, Законом України від 28.12.2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності 01.01.2015, Закон № 1105-XIV викладено у новій редакції, стаття 37 якого передбачає перерахування розміру страхових виплат у разі підвищення розміру середньої, а не мінімальної заробітної плати.

При цьому, суд відзначає, що заявник уже звертався до Касаційного адміністративного суду Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного суду від 11.12.2019 року, в якій також посилаючись на відсутність методики здійснення перерахунку сум щомісячних страхових виплат у разі підвищення мінімальної заробітної плати, просив роз`яснити дану постанову в частині виплати позивачу недонарахованих з 01.12.2010 року по 01.01.2015 року у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати щомісячних страхових сум, відкоригованих у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду своєю ухвалою від 22.01.2020 року у задоволенні даної заяви відмовив. У мотивувальній частині ухвали суду вказано, що відсутність затвердженої на рівні підзаконного нормативно-правового акту методики перерахування виплат і витрат, визначених у статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка діяла в період спірних правовідносин, у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати, не повинна впливати на можливість реалізації позивачем гарантованого йому Конституцією України права на соціальний захист й не нівелює обов`язкових (в тому числі для суб`єктів владних повноважень) вимог вищезгаданої правової норми, у зв`язку з чим не створює труднощів і перешкод для виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 11.12.2019 року, резолютивна частина якої є зрозумілою та викладена у текстуальній формі, що не допускає її неоднозначного сприйняття (тлумачення).

Відтак, встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до ст. 374 КАС України було б підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, адже зміна нормативно-правового регулювання перерахунку сум щомісячних страхових виплат та відсутність методики перерахування виплат і витрат, визначених у статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка діяла в період спірних правовідносин, у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати, не створює перешкод та не є підставою, яка унеможливлює виконання боржником виконавчого листа в адміністративній справі № 2-а-2684/11.

Щодо доводів заявника про підписання виконавчого документу неналежною особою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 371 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії). Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до п. 29.32 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСА України від 17.12.2013 року, зі змінами, внесеними Наказом ДСА України від 28.12.2015 року № 240, виконавчі листи підписуються головуючим суддею, а за його відсутності (відпустка, тривале відрядження, хвороба та ін.) - головою суду чи його заступниками. Виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.

Разом з тим, згідно розділу ХІХ «Звернення судових рішень до примусового виконання» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 року № 814, в редакції на час видання спірного виконавчого листа, звернення до виконання судових рішень здійснюється в порядку та в строки встановлені відповідно до вимог процесуального законодавства, Кримінально-виконавчого кодексу України, з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження», а також інших нормативно-правових актів. Виконавчі документи (виконавчий лист, судовий наказ, постанова, ухвала), які виготовляються судом, мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Виконавчий лист формується на підставі внесених даних в Автоматизованій системі документообігу суду (АСДС). Звернення до виконання судового рішення та контроль за його виконанням покладається на суд, що розглянув справу як суд першої інстанції. Судові рішення звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справ до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання. Відповідно до п. 6 розділу ХІІ цієї Інструкції виконавчі документи суду засвідчуються відбитком гербової печатки суду.

Тобто, на час видання спірного виконавчого листа нормативно-правові акти, що регулюють питання видачі судом виконавчого документа, не містили вказівки на конкретну посадову особу суду, уповноважену на видання виконавчих листів.

При цьому, виконавчий лист в адміністративній справі № 2-а-2684/11 за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про зобов`язання відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.12.2010 року по 01.01.2015 року у зв`язку з підвищення мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» сформований на підставі внесених даних в АСДС та виданий 05.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою суду із зображенням Державного Герба України, а відтак, судом першої інстанції при його видачі було дотримано вимоги ст. 371 КАС України, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України.

Крім того, заявником не надано будь-яких інших доказів на підтвердження того, що спірний виконавчий лист було видано помилково або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, оскільки заявник не є стороною виконавчого провадження за спірним виконавчим листом та заявником не доведено наявність матеріально-правових або процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа, виданого 05.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда в адміністративній справі № 2-а-2684/11, таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 248, 374 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-а-2684/11 за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12.06.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний