Справа № 338/418/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" червня 2020 р. справа № 338/418/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2018 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 2018 року та зобов`язання нарахувати і виплатити вказану грошову компенсацію за період з 2017 по 2018 рік включно, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 2018 року.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 22.04.2020, в порядку вимог п.2 ч.1 ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), вказаний адміністративний позов передано на розгляд Івано-Франківського окружного адміністративного суду. Матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 надійшли до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 19.05.2020.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів, які б підтверджували реєстрацію у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) в смт.Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область.
На виконання ухвали суду від 26.05.2020 ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено докази фактичного місця проживання за адресою в смт.Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область.
Доказів зареєстрованого місця проживання (перебування) в цьому населеному пункті на території Івано-Франківської області ОСОБА_1 суду не надано.
Суд зазначає, що належним та компетентним судом в розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.
Поняття «територіальна підсудність» розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статей 25-30 КАС України.
Згідно частини 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача (крім випадків, визначених КАС).
При цьому, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.
Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 6 вказаного Закону визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначають «Правила реєстрації місця проживання», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207.
Відповідно до пункту 4 «Правил реєстрації місця проживання» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (п.7 вказаних Правил).
Таким чином, законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.
Отже, для застосування положень частини 1 статті 25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.
Наведеною правовою нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача чи відповідача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.
Згідно із матеріалами позовної заяви, спір між сторонами стосується оскарження позивачем бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , адресою знаходження якої є Рівненська область. Водночас, позивач зазначає і надає докази підтвердження реєстрації свого місця проживання за адресою в м.Козятин Вінницької області.
Виходячи з вищевикладеного, у позивача виникає право вибору звернення з вказаним позовом до Рівненського окружного адміністративного суду (за місцезнаходженням відповідача) або Вінницького окружного адміністративного суду (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача).
Водночас, позивач вказує фактичне місце проживання без реєстрації за адресою в смт.Богородчани Івано-Франківської області, а відтак вважає, що справа може бути розглянута місцевим судом Івано-Франківської області.
Проте, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту його проживання (перебування) на території Івано-Франківської області, який зареєстрований у визначеному законом порядку.
Суд зазначає, що фактичне місце проживання позивача без реєстрації не може вважатися місцем проживання (перебування, знаходження) позивача «зареєстрованим у встановленому законом порядку» для цілей застосування статті 25 КАС України при визначені підсудності такої справи. Частина 1 статті 25 КАС України передбачає можливість вибору позивачем суду лише за зареєстрованим місцем проживання (перебування) фізичної особи-позивача, а не за фактичним.
Як слідує з матеріалів позову, позивачем при поданні позовної заяви обрано альтернативну підсудність - за своїм місцем проживання.
Зважаючи на вищевикладене та вимоги статті 25 КАС України, суд робить висновок, що дана справа не підсудна Івано-Франківському окружному адміністративному суду, а її розгляд має здійснюватись за правилами територіальної підсудності Вінницьким окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на м.Козятин Вінницької області і який в даному випадку є повноважним судом, в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
З огляду на наведене вище і враховуючи те, що вирішення адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не належить до юрисдикції Івано-Франківського окружного адміністративного суду, суд доходить висновку про необхідність передачі цієї справи за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду (зважаючи на зареєстроване місце проживання (перебування) позивача).
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що таке рішення суду жодним чином не звужуватиме прав позивача, оскільки норми Кодексу адміністративного судочинства України передбачають достатньо альтернативних механізмів для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, незважаючи на віддаленість їх місця проживання від суду, в якому розглядається справа.
Натомість відповідно до статті 318 КАС України прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.
Таким чином, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", цю адміністративну справу належить передати на розгляд іншого адміністративного суду на підставі пункту 3 частини 1 статті 29 КАС України.
Керуючись статтями 25, 29, 171, 241, 248, п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Матеріали адміністративної справи №338/418/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- передати на розгляд Вінницького окружного адміністративного суду.
Роз`яснити сторонам, що з урахуванням положень ч.8 ст.29 КАС України справу буде передано до іншого суду після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 256, 295, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.