Справа № 380/96/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/96/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : представника позивача Підгайного О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 104 897,13 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується податковий борг, що виник у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

На виконання вимог частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддею надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 17.01.2020 громадянинка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що різниться із адресою, зазначеною у позовній заяві: Коцюбинського АДРЕСА_2 . Відтак, поштова кореспонденція направлялась судом за двома адресами.

Ухвалою суду від 19.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом сторін).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, відзив на адміністративний позов не подав.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з`ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 була зареєстрована за податковою адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 19.09.2006 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рішенням засновників (учасників) або уповноваженого органу. З податкового обліку Ліпська Н.Ю. знята 22.10.2007.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 01.10.2019 №930/9/13-01-51-08 за ОСОБА_1 числиться борг в сумі 104 897,13 грн по військовому збору, податку на доходи фізичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вищевказаний борг виник з наступних підстав:

- військовий збір нарахований податковим повідомленням-рішенням № від 04.06.2018 на суму 7 143,76 грн;

- пеня згідно п.129.1.2 ст. 129 ПК України на суму 878,39;

- податок на доходи фізичних осіб нарахований податковим повідомленням-рішенням № від 04.06.2018 на суму 85 725,19 грн та штрафна санкція нарахована податковим повідомленням-рішенням № від 04.06.2018 на суму 170 грн;

- пеня згідно п.129.1.2 ст. 129 ПК України на суму 10 540,68 грн;

- податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки нарахований податковим повідомленням-рішенням №0-1304 від 23.04.2018 на суму 315,02 грн; податковим повідомленням-рішенням №0-1304 від 23.04.2018 на суму 124,09 грн.

Податкові повідомлення- рішення від 04.06.2018 №, №, № прийняті на підставі акту перевірки від 11.04.2018 №894/13-01-13-11/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 04.06.2018 надіслано відповідачу за адресою м АДРЕСА_3 Львів АДРЕСА_4 . Таманська,3 АДРЕСА_5 9 та повернуті відправнику «за закінченням терміну зберігання» про що свідчить конверт.

Відповідно податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 надіслано відповідачу за адресою : м. Львів, вул. Коцюбинського, 28/3А, про що свідчать списки згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів Головного управління ДФС у Львівській області.

Перелічені податкові повідомлення-рішення у адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалися.

У зв`язку з несплатою фізичною особою ОСОБА_1 узгоджених сум податкових зобов`язань, Головним управлінням ДФС у Львівській області сформовано вимогу форми «Ф» за №84824-17 від 13.08.2018, яка направлена за адресою : м. Львів, вул. Коцюбинського,28/3А та була повернута контролюючому органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

На день розгляду справи сума податкового боргу не погашена, що підтверджується ІКП платника.

Надані позивачем письмові докази, перелічені вище, досліджені судом у порядку ст. 211 КАС України.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Гулкевич І.З. з 15.06.2020 по 23.06.2020 на лікарняному, повний текст рішення виготовлено 24 червня 2020 року в перший робочий день головуючого судді.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Відповідно до статті 67 Конституції України та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (далі- ПК України) на відповідача покладений обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України визначено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до Кодексу.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За змістом п. 56.18. ст. 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. (абз.4 п. 56.18. ст. 56 ПК України).

У ході розгляду справи доказів оскарження та скасування перелічених вище податкових повідомлень-рішень не встановлено.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2018 справа № 810/4417/16 міститься такий правовий висновок: «Таким чином, судом апеляційної інстанції обґрунтовано враховано, що питання правомірності прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги не охоплюється предметом даного позову, оскільки дані рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлена права оскаржити податкове повідомлення-рішення протягом строку, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України.»

У постанові Верховного Суду від 31.08.2018 справа № 826/14195/16 зазначено: «Оскільки предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача несплаченого податкового боргу, то предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу в судовому порядку; встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України, тощо».

У зв`язку із викладеним, суд керується наступним.

Статтею 42 ПК України встановлено порядок листування з платником податків.

Пункт 42.1. ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пункт 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункт 42.3. ст. 42 ПК України. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пункт 42.4 ст. 42 ПК України. (наводиться в частині)

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Аналогічне викладено у п. 3 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28.12.2015 № 1204 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за № 124/28254.

Пункт 59.1 ст. 59 ПК України. У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пункт 59.3 ст. 59 ПК України Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З викладеного вбачається, що норма п. 58.3 ст. 58 ПК України є спеціальною у питанні направлення поштової кореспонденції платнику податків - фізичній особі та передбачає, що як податкові повідомлення-рішення, так і податкова вимога направляються на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Тобто, у податкового органу є визначена законом дискреція при направленні кореспонденції платнику.

У даній справі суд звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 надіслані ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_6 Львів, АДРЕСА_7 . Коцюбинського, АДРЕСА_2 , а податкові повідомлення-рішення від 04.06.2018 №, №, № від 04.06.2018 надіслані на адресу м.Львів, вул. Таманська,3/9.

Податкова вимога форми «Ф» за №84824-17 від 13.08.2018, направлена за адресою : м. Львів, вул. Коцюбинського,28/3А.

Податковий орган направляв відповідачу податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 і податкову вимогу, на адресу з якої відповідач вибув ще у 2007 році, що було достоіменно відомо останньому, згідно наданого витягу з ЄДРПОУ та даних з ІТС «Податковий блок».

Також суд зазначає, зокрема, що при складенні акту перевірки від 11.04.2018 №894/13-01-13-11/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, податковим орган зазначено, що остання не перебуває на обліку ГУ ДФС у Львівській області, місце реєстрації платника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

При цьому норма п. 58.3 ст. 58 ПК України надає можливість податковому органу направити кореспонденцію на останню відому податковому органу адресу. Податковий орган був обізнаний із останньою фактичною адресою відповідача.

Також потрібно звернути увагу на норму п. 42.3. ст. 42 ПК України, яка на встановлений період часу звільняє платника від виконання вимог податкового органу.

Дійсно, встановлені судом у даній справі фактичні обставини свідчать, що відповідач не повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси.

Однак, дана норма не є застосовною у даній справі, оскільки не регламентує правила направлення кореспонденції та направлена виключно на встановлення прав платника у визначеній гіпотезою даної норми ситуації.

Однак у межах адміністративного судочинства предметом розгляду та доведення є завжди правомірність дій/рішень суб`єкта владних повноважень, критерії яких визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України а саме:

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що позивачем перелічені вище критерії дотримані не у повному обсязі.

У контексті оцінки дій податкового органу доречними та застосовними, на думку суду, є висновки Європейського суду з прав людини. (далі - ЄСПЛ).

Так, ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), п. 119).

Суд вважає, що внутрішні процедури вчиненні податковим органом у питанні направлення кореспонденції не забезпечують юридичну визначеність у правовідносинах платника та контролюючого органу, відповідальність за що має покладатися на контролюючий орган. Будучи обізнаним із фактичним місцем знаходження відповідача, податковий орган не повідомив його про прийняті податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 та податкову вимогу форми «Ф» за №84824-17 від 13.08.2018, хоча мав відповідну можливість.

Таким чином, на підставі викладених мотивів, суд встановив, що податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 та податкова вимога форми «Ф» за №84824-17 від 13.08.2018 не отриманні платником внаслідок дій податкового органу, а тому вважаються такими, що не вручені платнику податків (абз. 4 п. 58.3 ст. 58 ПК України) та, відповідно, не є узгодженими.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду України від 28.08.2018 року у справі № 802/467/16-а.

Пункт 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Виходячи з вимог ст. 95 ПК України право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у контролюючого органу через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

На підставі викладеного суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 червня 2020 року.

Суддя Гулкевич І.З.