Справа № 420/1779/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1779/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження з урахуванням особливостей, визначених ст.287 КАС України та ст.ст.268, 269,271,272 КАС України адміністративну справу за позовною заявою квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними дій і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн.;

- скасувати постанову Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на примусовому виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебуває виконавче провадження ВП № 60994260 з виконання виконавчого листа № 420/4852/19 Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року про зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016-28.02.2018 року.

Позивач вказує, що 27.01.2020 року на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса надійшла постанова ВП № 60994260 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 420/4852/19 Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 року. Виконавчим документом зобов`язано КЕВ м. Одеса вчинити певні дії щодо здійснення виплат грошових коштів стягувачу - ОСОБА_1 Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса зазначає, що ні в постанові про відкриття виконавчого провадження, ні в супровідному листі та в будь-якому іншому супровідному документі не зазначено реквізити для повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа.

У позові зазначено, що КЕВ м. Одеса є державною військовою бюджетною установою, що підтверджується довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувача бюджетних коштів, реєстраційною карткою розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів), довідкою №115/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), листом №04-08/592-7603 від 01.12.2016 року ГУДКСУ в Одеській області про фінансування установ з державного бюджету. Оскільки власного кошторису на виконання вимог виконавчого документа КЕВ м. Одеса немає, 29.01.2020 р., па адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлено заявку на здійснення виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . У зв`язку з ненадходженням грошових коштів на рахунок КЕВ м, Одеса для виконання зазначеної заявки, 14.02.2020 р., на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлено повторно заявку на виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що у лютому 2020 р. на адресу КЕВ м. Одеса надійшли грошові кошти для виконання вимог виконавчого документа, але у зв`язку з відсутністю реквізитів та не наданням реквізитів державним виконавцем, вони знаходились на рахунку КЕВ м. Одеса. 18.02.2020 р. на адресу КЕВ м. Одеса разом з супровідним листом надійшла постанова Відділу про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. та копія акту державного виконавця, але будь-які реквізити для виконання вимог виконавчого документа, ані в супровідному листі, ані в постанові не зазначено. 24.02.2020 р. КЕВ м. Одеса отримало реквізити стягувача ОСОБА_1 для зарахування грошових коштів за виконавчим документом. У той самий день КЕВ м. Одеса виготовило необхідне платіжне доручення, яке направлено на виконання до Державної казначейської служби України.

Як стверджує позивач, станом на теперішній час (дата подання позову 02.03.2020 року) очікується виконання вищевказаного платіжного доручення.

У позові вказано, що в акті державного виконавця зазначено, що 04.02.2020 р., сплинув строк для виконання вимог виконавчого документа та зроблено висновок, що станом на 05.02.2020 р., вимоги виконавчого документа фактично не виконані. Окрім цього, вказує позивач, в акті державного виконавця не зазначені поняті та будь-які особи, які були присутні під час його складання, а також відсутні посилання на Закон України щодо підстав їхньої відсутності. Позивач вказує, що представник КЕВ м. Одеса під час виготовлення акту державного виконавця від 05.02.2020 року не був присутній та був позбавлений можливості як сторона виконавчого провадження надати свої міркування та пояснення з приводу його складання. Як стверджує позивач, в акті державного виконавця відсутні дані щодо місця його складання. Вищевказаними діями державного виконавця було порушено права сторони виконавчого провадження - КЕВ м. Одеса.

На думку позивача, державним виконавцем постанова про накладення штрафу винесена безпідставно та без додержанням вимог ст. 63 Закон України «Про виконавче провадження».

Як стверджує квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса, позивач з поважних причин не має можливості виконати вимоги виконавчих документів, а саме у зв`язку з тим що є бюджетною установою та фінансується виключно з Державного бюджету України та не має власного вільного кошторису для задоволення вимог виконавчого документа.

На думку позивача, КЕВ м. Одеса зі свого боку вжив всіх необхідних заходів для вчасного та повного виконання вимог виконавчого документа.

На підставі вищевикладених фактів КЕВ м. Одеса вважає, що невиконання рішення суду та вимог державного виконавця Кулікова Ігора Олеговича було з поважних причин, та що дії державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) противоправні і порушують норми чинного законодавства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року судом залишено без руху адміністративний позов квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконними дій і скасування постанови і надано позивачу строк для усунення недоліків.

26 березня 2020 року (вх. №13475/20) до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків разом із квитанцією про сплату судового збору лише у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 31.03.2020 року судом продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконними дій і скасування постанови.

03.04.2020 року (вх. №14463/20) від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із платіжним дорученням №167 від 25.03.2020 року про сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

21.04.2020 року (вх. №16239/20) від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із доказами на які містяться посилання у позовній заяві.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконними дій і скасування постанови і відкрито провадження в адміністративній справі;

- залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ;

- встановлено відповідачу строк для подання відзиву;

- доручено Другому Приморському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду (на адресу електронної пошти: та засобами поштового зв`язку) належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №60994260;

- зупинено провадження по справі №420/1779/20 до надходження відповіді на доручення.

18.05.2020 року (вх. №19206/20) від представника відповідача до суду надійшов відзив разом із копіями матеріалів ВП №60994260.

Так, у відзиві відповідач, з посиланням на фактичні обставини справи, зазначає, що 05.02.2020 року, державним виконавцем, керуючись ч.1-2 ст.63, ч.1 ст.75 Закону, та у зв`язку з тим що боржником не надано жодного підтверджені щодо виконання вимог виконавчого документа, складено акт державного виконавця та винесено постанову про накладення штрафу за виконавчим провадженням ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн. та повторно надано 10 робочих днів на виконання рішення суду. Згідно відомостей з Укрпошти, встановлено, що боржник отримав вищевказаний акт - постанову 17.02.2020 року. 27.02.2020 року на адресу Відділу надійшла заява стягувача - ОСОБА_1 в якій зазначено, що рішення суду № 420/4852/19 від 24.12.2019 року не виконано. 03.03.2020 року, Квартирно-експлуатаційним відділом м.Одеси надано на адресу Відділу заяву, в якій повідомлено, що вимоги виконавчого документа виконано у повному обсязі. До заяви додано копію розрахунково-платіжної відомості про нарахування стягувачу індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, копія платіжного доручення 165 від 26.02.2020 року на загальну суму 19 061,02 грн.

Враховуючи вищевикладене, зазначено у відзиві, державним виконавцем, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону, прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60994260 від 12.03.2020 року.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення ст..19 Конституції України, ст.ст.18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви Квартино-експлуатаційного відділу м.Одеси про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100 00 грн. (ВП № 60994260 від 05.02.2020 року).

Ухвалою суду від 11.06.2020 року судом поновлено провадження по справі №420/1779/20 за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними дій і скасування постанови та призначено судове засідання в даній адміністративній справі на 17.06.2020 року о 10:00 год. (зал судових засідань №23).

У судове засідання 17.06.2020 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання 17.06.2020 року всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Частиною 10 статті 120 КАС України визначено, що зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.

Згідно з п.3 Прикінцевих положень розділу VI КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З урахуванням положень ч.1 ст.120, ч.6 ст.120, ч.10 ст.120 КАС України, ст.287 КАС України, п.3 Прикінцевих положень розділу VI КАС України дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 287 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року по справі №420/4852/19:

- задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії;

- визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 - 28.02.2018;

- зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 - 28.02.2018;

- відмовлено в іншій частині позовних вимог.

Вказане рішення набрало законної сили 05.12.2019 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

24.12.2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/4852/19 щодо зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 - 28.02.2018 (а.с.71-72).

16.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Другого Приморського відділу ДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №420/4852/19 (а.с.73).

Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17.01.2020 року за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №420/4852/19 від 24.12.2019 року відкрито виконавче провадження за №60994260 (а.с.39, 75-76).

Згідно з п.2 вказаної постанови боржнику - Квартирно-експлуатаційному відділу м.Одеси встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Супровідним листом від 17.01.2020 року №6791 вказана постанова надіслана, зокрема, на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (а.с.38, 77).

Як стверджує позивач, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №60994260 отримано Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси 27.01.2020 року.

В той же час, відповідач зазначає, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження №60994260 отримано Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси 22.01.2020 року на підтвердження чого до суду надано копію відповідного фіскального чеку.

Крім того, 17.01.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси вимогу №6808 про необхідність протягом 10 робочих днів надати на адресу Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) підтвердження виконання виконавчого документа №420/4852/19, а саме: здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.12.2018 року (а.с.79).

Як стверджує відповідач разом із постановою про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача була направлена вказана вимога державного виконавця.

17.01.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову ВП №60994260 про стягнення виконавчого збору (а.с.80) та постанову ВП №60994260 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.82).

Супровідним листом від 17.01.2020 року №6874 Другим Приморським відділом ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси направлено постанову від 17.01.2020 року прийняту при примусовому виконанні виконавчого листа №420/4852/19 (а.с.81).

05.02.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Куліковим І.О. складено акт державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа №420/4852/19, яким встановлено, що 04.02.2020 року сплинув строк для виконання рішення суду (а.с.83). Вказаним актом встановлено, що станом на 05.02.2020 року вимоги виконавчого документу не виконано та жодного підтвердження виконання рішення суду боржником на адресу відділу надано не було.

Оскільки станом на 05.02.2020 року жодного підтвердження виконання рішення суду боржником на адресу відділу надано не було, 05.02.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову ВП №60994260 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду застосовано до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси штраф у сумі 5100 грн. (а.с.40-зворотній бік, 41, 84).

Судом встановлено, що 24.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси із заявою, в якій, у зв`язку із набранням чинності рішенням по справі №420/4852/19, зазначив реквізити для здійснення виплати індексації грошового забезпечення (а.с.50).

27.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою, в якій зазначив, що станом на дату її подання, рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4852/19 від 24.12.2019 року КЕВ м.Одеса не виконується (а.с.87).

Судом встановлено, що 02.03.2020 року Квартирно-експлуатаційним відділом м.Одеси надано на адресу Відділу заяву, в якій повідомлено, що вимоги виконавчого документа виконано у повному обсязі (а.с.52, 88).

До заяви було додано копію розрахунково-платіжної відомості про нарахування стягувачу індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року (а.с.89), копію платіжного доручення 165 від 26.02.2020 року на загальну суму 19 061,02 грн. (а.с.90).

Так, у графі «Призначення платежу» платіжного доручення №165 авд 26.02.2020 року зазначено, що вказаним документом здійснено перерахунок нарахованої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно справи №420/4852/19.

12.03.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову ВП №60994260 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.54, 91). Вказаною постановою встановлено, що на адресу відділу надійшла заява Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси згідно якої встановлено, що вимоги виконавчого документа виконано у повному обсязі.

Супровідним листом від 12.03.2020 року №200969 вказана постанова надіслана, зокрема, на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (а.с.53).

Вважаючи дії державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн. незаконними, а постанову Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн. такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1-3 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Згідно зі ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення немайнового характеру. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

Отже, постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Так, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса є державною військовою бюджетною установою, що підтверджується довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувача бюджетних коштів (а.с.37).

Згідно з статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України,будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Відповідно до Конституції України видатки держави здійснюються відповідно до Державного Бюджету, затвердженого на відповідний рік. Таким чином Департамент не має змоги виплатити кошти за рішенням суду, так як ці кошти не були закладеними у відповідний Бюджет і управління не може проводити не профінансовані державні програми.

Виконання ж рішення суду в частині виплати коштів можливе лише при надходженні коштів на рахунок за певним кодом програмної класифікації видатків.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат та, відповідно, накладення штрафів державними виконавцями.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України (у справах: №21-66а14, №21-199а15, №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), стосовно того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат та, відповідно, накладення штрафів державними виконавцями.

Як стверджує позивач, оскільки власного кошторису на виконання вимог виконавчого документа КЕВ м. Одеса немає, 29.01.2020 р., па адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлено заявку на здійснення виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

На підтвердження вказаних доводів позивачем надано до суду копію листа від 29.01.2020 року №352, який адресовано Директору Департаменту Міністерства оборони України (а.с.41-зворотній бік) та додаткову заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги на січень 2020 року від 29.01.2020 року (а.с.42).

У вказаному листі позивач на виконання рішення по справі №420/4852/19, просив надати додаткове фінансування на виплату індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року по КПКВ 2101020/1/2/1 КЕКВ 2112 на загальну суму 22834,52 грн.

Як стверджує позивач, у зв`язку з ненадходженням грошових коштів на рахунок КЕВ м, Одеса для виконання зазначеної заявки, 14.02.2020 р., на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлено повторно заявку на виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

На підтвердження вказаних доводів позивачем надано до суду копію листа від 14.02.2020 року №692, який адресовано Директору Департаменту Міністерства оборони України (а.с.45) та додаткову заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги на січень 2020 року від 14.02.2020 року (а.с.46).

У вказаному листі позивач на виконання рішення по справі №420/4852/19, просив надати додаткове фінансування на виплату індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року по КПКВ 2101020/1/2/1 КЕКВ 2112 на загальну суму 22834,52 грн.

Як зазначено у позові, у лютому 2020 р. на адресу КЕВ м. Одеса надійшли грошові кошти для виконання вимог виконавчого документа, але у зв`язку з відсутністю реквізитів та не наданням реквізитів державним виконавцем, вони знаходились на рахунку КЕВ м. Одеса.

Так, як вже встановлено судом 24.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси із заявою, в якій, у зв`язку із набранням чинності рішенням по справі №420/4852/19, зазначив реквізити для здійснення виплати індексації грошового забезпечення (а.с.50) та 26.02.2020 року згідно платіжного доручення №165 позивачем було здійснено на рахунок ОСОБА_1 перерахунок індексації грошового забезпечення у розмірі 19061,02 грн.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відсутність реквізитів ОСОБА_1 для повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа №420/4852/19 є обставиною, що ускладнювала виконання рішення суду з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №60994260.

З вказаного вбачається, що позивачем надано докази щодо вжиття ним заходів для виділення коштів з метою виконання судових рішень, а невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином постанова Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн. є такою, що підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частини 5 статті 19 вказаного Закону визначено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження», серед іншого, визначено обов`язок боржника у виконавчому провадженні повідомляти державного виконавця про хід виконання рішення суду в рамках якого відкрито відповідне виконавче провадження.

Водночас, позивачем до 02.03.2020 року жодним чином не було повідомлено державного виконавця про дії, які ним вчиненні для ви виконання рішення суду по справі №420/4852/19.

При вирішенні даної адміністративної справи суд не приймає до уваги посилання позивача на недоліки акту державного виконавця від 05.02.2020 року, оскільки підставою для прийняття спірної постанови була відсутність підтвердження виконання рішення суду, а не вказаних акт.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконними дій державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними дій і скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу на квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса від 05.02.2020 року у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дії державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про накладення штрафу на КЕВ м. Одеса від 05.02.2020 у ВП № 60994260 у розмірі 5 100,00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; );

Відповідач - Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65023, м.Одеса, вул.Пастера, 58, );

Третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ).

Суддя Корой С.М.

.