Справа № 420/1193/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1193/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. пр.-т Шевченка, 2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якому просить суд:

- Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 року про накладення штрафу у розмірі 417300,00 грн.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову, Позивачем зазначено, що постанова Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 року про накладення штрафу у розмірі 417300,00 грн. є протиправною, необґрунтованою та такою, яка прийнятта всупереч вимогам чинного законодавства, а тому така постанова підлягає скасуванню судом.

17.03.2020 року, від Відповідача надійшов відзив на позов. В обгрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дії посадових осіб Головного управління щодо застосування фінансової санкції до ФОП ОСОБА_1 у формі постанови про накладення штрафу №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 року про накладення штрафу у розмірі 417300,00 грн., здійснені на виконання приписів законодавства, є правомірними та обґрунтованими, а тому підстави для задоволення позовних вимог, відсутні.

Заяви чи клопотання від сторін.

25.05.2020 року, від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

02.06.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

04.06.2020 року, від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника.

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії, вчинені судом.

25.03.2020 року, судом зупинено провадження у справі до 27.05.2020 року, в зв`язку з зопровадженням на території України карантину (коронавірус COVID-19).

04.06.2020 року, протокольною ухвалою суду, поновлено провадження у справі.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

На 04.06.2020 року призначене проведення судового засідання.

Згідно ч. 9 ст. 209 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи.

Наказом Головного управління Держпраці в Одеській області №2076 від 14.11.2019р. Про проведення інспекційного відвідування прийнято рішення здійснити позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інпекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Фрунзе, 64, з питань забезпечення застосування правових норм, щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені розділами 1, 3 частин І Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р. №1338 (а.с. 83).

Як вбачається з наказу Головного управління Держпраці в Одеській області №2076 від 14.11.2019р., підставою для його прийняття стали: вимоги Конвенції Міжнародної організації праці №81, яка ратифікована Законом Україи від 08.09.2004р. №1985-VI, ст. 2, ч.1-4, 6 ст.7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженного постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96, Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, яке затверджено наказом від 03.08.2018р. №84, службової записки Кудрєва В. від 13.11.2019 року.

15 листопада 2019 року, на підставі наказу №2076 від 14.11.2019 року, інспекторами праці був здійснений вихід за фактичною адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та вручено копію направлення на здійснення інспекційного відвідування від 14 листопада 2019 року № 15/01-29-390.

18 листопада 2019 року був складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОД1246/1579/НД/АВ та надана Вимога про надання документів від 18 листопада 2019 року № ОД1246/1579/ПД.

Зазначені документи були надіслані рекомендованим листом з описом (накладна: 730 від 18.11.2019) за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 .

Даними документами встановлено, що інспекційне відвідування зупинено до 10 год. 00 хв. 29 листопада 2019 року (включно) та зобов`язує ФОП ОСОБА_1 надати документи у строк до 11 год. 00 хв. 27 листопада 2019 року.

На сайті УКРПОШТИ (https://track.ukrposhta.ua/trackine UA.html) зазначено, що поштове відправлення № 730 з 13 год. 00 хв. 19.11.2019 року знаходиться у точці видачі/доставки.

Станом на 12 год 00 хв 29 листопада 2019 року ФОП ОСОБА_1 не надав для ознайомлення документів, які були зазначені у Вимозі про надання документів від 18.11.2019 № ОД1246/1742/ПД.

Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення надіслано листом від 03.12.2019 за адресою здійснення господарської діяльності, що підтверджується фіскальним чеком № 960, яке відповідно до інформації з офіційного сайту «УКРПОШТИ» було отримано 10 грудня 2019 року.

Станом на день винесення Постанови до Головного управління Держпраці в Одеській області будь-яка інформація (протести, заперечення, пояснення, клопотання та ін.) від ФОП ОСОБА_1 , або іншої уповноваженої особи не надходили, тому Відповідачем було винесено Постанову про накладення штрафу №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 417 300 (чотириста сімнадцять тисяч триста) гривень.

Не погоджуючись із постановою Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019, Позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України. кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустивбездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8. статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Відповідно до ст.6 Конвенції Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення № 96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами п.п. 9 пункту 4 Положення № 96, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль, зокрема, за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Згідно пп.6 п.4 Положення №96, передбачено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Підпунктом 2 пункту 6 Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 №75, встановлено, що Головне управління Держпраці в Одеській області для виконання покладених на нього завдань має право: отримувати в установленому законодавством порядку від установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених завдань.

Згідно до пп.5 п. 6 Положення №96, для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

За приписами пункту 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Згідно з п. 5 Порядку № 509, у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обгрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Відповідно до п. 6 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з п. 7 Порядку № 509, справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Згідно з п. 8 Порядку № 509, Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 2 Закону № 877, заходи контролю здійснюються органами, зокрема державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, ч. 4, 6-8, абзацу 2 .ч. 10, ч. 13-14 статті 4, ч. 1-4 статті 5, ч. 3 статті 6, частин 1-4 та 6 статті 7, статей 9-10, 19-21, ч. 3 статті 22 цього Закону.

Статтею 6 Закону № 877 встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є: - подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Відповідно до ч.2, 3 ст.6 Закону №877, встановлено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно зі ст.3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно зі ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі - Порядок) передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно із п. 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до п. п. 11, 12 Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно з п.п. 16, 18 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017р. (далі «Положення»), у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску для проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Висновки суду.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для накладення штрафу є порушення вимог ст. 259 КЗпП України та п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96, документів необхідних для перевірки надано не було.

Головне управління дійшло до висновку, що оскільки під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , на вимогу інспектора праці не надано документів для проведення інспекційного відвідування, Головним управлінням Держпраці у Одеській області було прийнято Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 року.

Суд не погоджується із зазначеним рішенням Відповідача, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що всупереч ст. 19 Конституції України та п.16 Положення № 295 від 26.04.2017 року, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 18 листопада 2019 року № ОД1246/1579/НД/АВ та акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 29 листопада 2019 року № ОД1246/1579/СПДТ, не було підписано керівником Відповідача чи його заступниками, які є особами уповноваженими на підписання акту, що тягне за собою його недійсність.

Суд зазначає, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці в Одеській області №2076 від 14.11.2019р., підставою для його прийняття, крім інших, стала службова записка ОСОБА_2 від 13.11.2019 року.

Як вбачається із службової записки від 13.11.2019 року про прийняття рішення щодо здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 , 11.11.2019 року до Головного управління Держпраці в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про наявність в нього відомостей, що деякі фізичні особи - підприємці використовують найману працю без належного оформлення працівників, а саме: ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 .

При цьому, суд зазначає, що заява гр. ОСОБА_4 , не є зверненням у розумінні ч. 1 ст. 6 Закону України №877, яким передбачено таку підставу для проведення позапланового заходу, як звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

В свою чергу вказана заява гр. ОСОБА_4 , подана без чіткого визначення порушення, що спричинило шкоду йому (його) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави та без додавання документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Щодо посилання відповідача на Конвенцію Міжнародної організації праці №81, яке надає право на проведення позапланового заходу, суд зазначає наступне.

Стаття 12 Конвенція Міжнародної організації праці № 81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" (ратифікована Законом України № 1985-IV від 08 вересня 2004 року) передбачає, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: 1) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; 2) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; 3) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; 4) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Однак, суд зазначає, що за відсутності законодавчих підстав для призначення інспекційного відвідування та за відсутності правових підстав для видання направлення на проведення інспекційного відвідування та правових підстав для проведення інспекційного відвідування, у посадових осіб відповідача відсутні, встановлені Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" права та гарантії.

Також, суд зазначає, Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД 1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 до позивача застосовано штрафну санкцію з посиланням на абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, тобто вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавст ва про працю, створення перешкод у її проведенні), при проведенні перевірки з питань виявлен ня порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини (фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний і робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків).

При цьому, порушенням, на думку відповідача, є створення перешкод позивачем у проведенні перевірки через ненадання документів, зазначених у вимозі про надання документів від 18.11.2019 року, а саме: штатного розпису, трудових договорів з найманими працівниками, наказів про прийом та звільнення з роботи, повідомлень ДФС про прийняття працівника на роботу, табелів обліку використання робочого часу, особових рахунків працівників про нараху вання заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ГК України, громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність із залученням або без залучення найманої праці.

Позивач здійснює підприємницьку діяльність без залучення найманої праці, тому не має документів, зазначених відповідачем у вимозі про надання документів від 18.11.2019 року.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України, відповідальність у вигляді штрафу за цією нормою можуть нести лише фізичні особи - підприємці, які використо вують найману працю.

Суд зазначає, що Відповідачем не надано до суду доказів, що Позивач використовує найману працю.

Враховуючи викладене та те, що постанова Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019, прийнята з невиконанням Вимоги про надання документів від 18 листопада 2019 року № ОД1246/1579/ПД, яке проведено за відсутності підстав для здійснення такого позапланового заходу, суд приходить до висновку про протиправність постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019, та наявності підстав для її скасування.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області задовольнити.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. пр.-т Шевченка, 2) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД1246/1579/СПТД-ФС від 19.12.2019 року про накладення штрафу у розмірі 417300,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області () судовий збір у розмірі 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) гривні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.