Справа № 200/5740/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 червня 2020 р. Справа №200/5740/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Льговська Ю.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (, місцезнаходження: вул. Богомольця, 10, м. Київ, Київська область, 01601) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення та коштів за затримку розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві суми індексації грошових доходів;

- стягнення з відповідача невиплаченої індексації грошового забезпечення у розмірі 252,30 грн;

- стягнення з відповідача коштів за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 375 045,75 грн.

За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 161 КАС України регламентовано, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з абзацами 1, 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового та майнового характеру.

Судом встановлено, що позивачем заявлено 1 вимогу немайнового (пункт 3 позовної заяви) та 2 вимоги майнового характеру (пункти 4, 5 позовної заяви).

Вимога немайнового та 1 вимога майнового характеру (пункти 3, 4 позовної заяви), пов`язані з індексацією грошового забезпечення, за своєю юридичною природою стосуються нарахування та виплати частини заробітної плати (грошового забезпечення) поліцейського, а тому за їх подання позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Щодо другої вимоги майнового характеру (пункт 4 позовної заяви) про стягнення з відповідача коштів за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне.

Стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, за змістом пункту 3.9 розділу 3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, відносяться до виплат, що не належать до фонду оплати праці.

З огляду на це відсутні підстави для висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою відноситься до структури заробітної плати, яка визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, та є компенсаційною виплатою, що входить до її складу.

Таким чином, за вимогу про стягнення з відповідача коштів за час затримки розрахунку при звільненні позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/19 та підтримується Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду (ухвала від 24 січня 2020 року у справі № 260/1149/19).

За приписами частини другої статті 4 Закону № 3674-VI розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294IX з 1 січня 2020 року визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 гривень.

Отже, з огляду на ці норми сплаті підлягає 3 750, 46 гривень судового збору.

Оскільки доказів сплати судового збору суду не надано, недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом сплати судового збору у розмірі 3 750, 46 гривень за наступними реквізитами: отримувач коштів Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37803368, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку (IBAN) UA 4005075, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу*; 101;_(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр); Судовий збір, за позовом _(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд.

Посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Із змісту наведеної норми суд вбачає, що сама по собі наявність у особи статусу учасника бойових дій не звільняє її від сплати судового збору, конструкція норми вимагає встановлення характеру порушених прав.

Суд, врахувавши, що предмет та підстави позову в цій справі пов`язані з захистом прав звільненого працівника (поліцейського) щодо отримання ним в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу і така винагорода за роботу не включає вимоги про стягнення виплат як учаснику бойових дій, дійшов висновку, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його прав на соціальний захист саме як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, не обґрунтовані в позові; докази на підтвердження підстав звільнення за цією нормою не надано.

При застосуванні пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI судом враховано правові позиції, які викладені в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 805/3982/17-а, Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі 545/1149/17, від 09 жовтня 2019 року № 9901/311/19.

З огляду на вказану судову практику суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 27 червня 2018 року.

Крім того, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

До вимог, пов`язаних з індексацією доходів поліцейського, суд застосовує частину другу статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки, як зазначалось вище, ці вимоги за своєю юридичною природою стосуються нарахування та виплати частини заробітної плати (грошового забезпечення).

Згідно з наведеною нормою у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При застосуванні цієї норми до спірних правовідносин судом враховано її офіційне тлумачення, надане в Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013, за яким у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, строк звернення до суду з вимогами, пов`язаними з індексацією доходів, позивачем не пропущено.

До вимоги щодо стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні суд застосовує частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, […].

Офіційне тлумачення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з статтею 117, 237-1 цього Кодексу надано в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012, відповідно до якого наведені положення слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Отже, для вимог щодо стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні законодавством встановлено тримісячний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Частиною шостою статті 161 КАС України регламентовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позовна заява ОСОБА_1 вказаній вимозі не відповідає. У позовній заяві позивач не зазначає жодного обґрунтування щодо пропуску строку та не надає доказів поважності його пропуску.

Для перевірки дотримання строку звернення до суду та перевірки поважності причин його пропуску вказаний недолік позовної заяви підлягає усуненню позивачем шляхом надання суду доказів дати проведення остаточного розрахунку, обґрунтування причин звернення до відповідача з вимогою виплатити індексацію доходів лише в 2019 році, обґрунтування причин звернення до суду в червні 2020 року, заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин у разі його пропуску.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

При перевірці дотримання строку звернення до суду адміністративним судом враховано правові позиції, викладені в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 802/28/16-а, від 09 серпня 2019 року у справі № 420/5793/18, від 09 червня 2020 року у справі № 420/5797/18.

Частиною першої статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам статті 160 КАС України, вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 169, 248 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення та коштів за затримку розрахунку при звільненні залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху з урахуванням приписів пункту 3 розділу VI КАС України.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Донецького окружного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 3 750, 46 гривень за належними реквізитами або документи, які підтверджують звільнення від сплати судового збору за іншими підставами, ніж ті, оцінку яким надано судом; доказів дати проведення остаточного розрахунку, обґрунтування причин звернення до відповідача з вимогою виплатити індексацію доходів лише в 2019 році, обґрунтування причин звернення до суду в червні 2020 року, заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю.М. Льговська