Справа № 1.380.2019.001397
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001397
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Мричко Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника позивача Павлової А.О.,
представника відповідача Яремко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софас» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках, -
встановив:
Головне управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софас» (далі ТзОВ «Софас», Відповідач), в якому просить суд застосувати арешт коштів на рахунках ТзОВ «Софас», що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій.
Ухвалою від 29.03.2019 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 11.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
02.05.2019 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі № 1.380.2019.001397 до набрання законної сили рішенням у справі № 1.380.2019.001429.
02.12.2019 представник відповідача подав відзив на позовну заяву (арк. справи 66-69).
Ухвалою від 02.12.2019 поновлено провадження у цій адміністративній справі.
23.12.2019 від Позивача надійшли заперечення на відзив (арк. справи 80-81).
Ухвалою від 23.12.2019 суд допустив заміну позивача - ГУ ДФС у Львівській області належним позивачем (правонаступник) Головне управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області).
13.01.2020 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі № 1.380.2019.001397 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 1.380.2019.001429.
18.05.2020 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі.
01.06.2020 від представника Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 128-131).
Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. справи 66-69), в якому просить відмовити у задоволенні позову ГУ ДФС у Львівській області до ТзОВ «Софас» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що підставою для недопущення посадових осіб ГУ ДФС у Львівській області до проведення документальної перевірки є протиправність наказів контролюючих органів їх невідповідність та оформлення з порушенням вимог встановлених Податковим Кодексом України, зокрема п. 81.1 ст. 81 ПК України. Вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі №1.380.2019.001429 позов ТзОВ «Софас» до ГУ ДФС у Львівській області та ДФС України задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 21.03.2019 №201 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Софас» та наказ ГУ ДФС у Львівській області від 22.03.2019 №1801 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Софас». На думку Відповідача, наведені обставини свідчить про відсутність у Відповідача законних підстав для проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ «Софас» про правомірність дій ТзОВ «Софас» щодо недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тому відсутні підстави для застосування арешту коштів на рахунках Відповідача, що знаходяться у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій.
23.12.2019 від Позивача надійшли заперечення на відзив (арк. справи 80-81). Зазначає, що особливості призначення позапланових документальних перевірок з окремих підстав, передбачені підпунктом 3 пункту 2 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 N 22. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що ГУ ДФС у Львівській області, приймаючи наказ від 22.03.2019 №1801, перебрав на себе повноваження контролюючого органу вищого рівня - ДФС України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, запереченнях на відзив. Просила позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
З`ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
22.03.2019 ГУ ДФС у Львівській області прийнято наказ №1801 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Софас» з 25.03.2019 тривалістю 5 робочих днів. Метою перевірки зазначено дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період діяльності з 01.01.2015 по 31.03.2018 (арк. справи 9).
25.03.2019 заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області Шахрайчук Л., на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 22.03 2019 №1801, виписано два направлення на перевірку від 25.03.2019 № 3088 та № 3089 (арк. справи 10-11).
25.03.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області складено акт про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25.03.2019 №262/32704124, у якому зафіксовано, що директор ТзОВ «Софас» Леонов А.І. відмовився під розписку отримувати копію наказу про проведення перевірки від 22.03.2019 № 1801 та відмовився ознайомлюватись з направленнями на перевірку від 25.03.2019 № 3088, № 3089. Разом з тим зазначено, що директором ТзОВ «Софас» Леоновим А.І. відмовлено в допуску посадових осіб ГУ ДФС у Львівській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки (арк. справи 12).
Одночасно посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області складено акт № 263/32-704124 від 25.03.2019 про відмову від підписання акта про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, отримання одного примірника акта та надання пояснень директором ТзОВ «Софас» Леоновим А.І. (арк. справи 13).
У зв`язку з відмовою платника податків від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій.
При вирішенні спору, суд виходив з такого.
Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.
- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Відповідно до пунктів 94.3, 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно із пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.
Таким чином, аналіз норм статті 94 Податкового кодексу України дає підстави дійти висновку, що законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.
Як видно з матеріалів справи, документальна позапланова виїзна перевірка Відповідача призначена наказом ГУ ДФС у Львівській області № 1801 від 22.03.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Софас».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 в адміністративній справі № 1.380.2019.001429 визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 21.03.2019 №201 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Софас»; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Львівській області від 22.03.2019 №1801 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Софас» (арк. справи 51-55).

Згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області (ГУ ДФС у Львівській області) та Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі № 1.380.2019.001429 - без змін (арк. справи 96-103).

Отже, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 набрало законної сили 11.02.2020.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що наказ ГУ ДФС у Львівській області від 22.03.2019 №1801 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Софас», яким призначено документальну позапланову виїзну перевірку Відповідача, до проведення якої він не допустив посадових осіб контролюючого органу, визнано судом протиправним та скасовано, суд констатує відсутність законних підстав для проведення такої перевірки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що не має підстав для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій у зв`язку з недопуском до перевірки посадових осіб контролюючого органу за відсутності законних підстав для її проведення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати з Відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софас» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках, відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складений 22.06.2020.

Суддя Мричко Н.І.