Справа № 520/5102/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 червня 2020 р. справа №520/5102/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61001, м. Харків, м-н Захисників України, 7/8, 7-й поверх) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить суд:

- визнати протиправну бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надати ОСОБА_1 відповідь на звернення;

- стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500євро у відповідному перерахунку у національну грошову одиницю по курсу на момент винесення рішення судом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з метою отримати копії документів, як відповідних доказів по справі 2-1576-08 позивач звернувся із заявою до відповідача від 14.01.2020 року з проханням надати належним чином завірені копії документів, які перебувають у виконавчому провадженні ВП №51740402. Позивач на вказану заяву відповіді не отримав до часу звернення до суду. 13.03.2020 року позивач повторно звернувся із заявою до відповідача з повторним проханням надати інформація, належним чином завірені копії документів та обґрунтування підстав ненаправлення відповіді на перше звернення від 14.01.2020 року. На час звернення до суду на зазначену заяву позивач відповіді також не отримав. Також позивач вважає, що вказаними протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди. У зв`язку із цим, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов в якому зазначив, що 13.08.2018 на адресу відділу на виконання надійшов виконавчий лист №2-1576-08 від 01.12.2008 виданий Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 25% від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.09.2008 р ІНФОРМАЦІЯ_1 . до повноліття. 14.01.2020 до відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про надання належним чином засвідчених матеріалів виконавчого провадження та надання інформації. 21.01.2020 за вих. №14043 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобулія А.Г. була надана відповідь ОСОБА_1 у повному обсязі та належним чином завіреною копією виконавчого листа за №2-1576-08 від 01.12.2008, вказана відповідь з додатками направлена за двома адресами заявника простою кореспонденцією, а саме м. Харків, в-д Циолковського, буд.3 та м. Вільнянськ, вул. Островського, буд.50-А. 16.03.2020 на адресу відділу надійшла повторна заява від ОСОБА_1 , стосовно не надання відповіді на заяву від 14.01.2020 та запитом, аналогічним до заяви від 14.01.2020 року. Державним виконавцем була надана повторна відповідь ОСОБА_1 від 23.03.2020 за вих. №21312, у повному обсязі, та належним чином завіреною копією виконавчого листа за №2-1576-08 від 01.12.2008, та також направлена за двома адресами заявника простою кореспонденцією, а саме м. Харків, в-д Циолковського, буд.3, та м. Вільнянськ, вул. Островського, буд.50-А. Також, у відповіді державного виконавця було запропоновано позивачу, для подальшого та зручного спілкування, спілкуватися через офіційну електронну адресу відділу, а саме . Представник відповідача також зазначив, що позивач неодноразово ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 15.06.2020 старшим державним виконавцем відділу Кобулія А.Г. втретє була направлена відповідь ОСОБА_1 , з завіреною копією виконавчого листа за №2-1576-08 від 01.12.2008 рекомендованим листом за номерами відправлення 530 та 521. Щодо моральної шкоди, завданої позивачу, відповідач заперечує та в задоволенні позовних вимог просить відмовити з огляду на факти, викладені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 13.08.2018 на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з Вільнянського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області надійшов виконавчий лист №2-1576-08 від 01.12.2008 виданий Вільнянським районним судом м. Вільнянськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 25% від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття.

З пояснень представника відповідача вбачається, що 14.08.2018 року, відповідно до вимог ч.4 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП №51740402.

З наявних матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 14.01.2020 року, яка зареєстрована в журналі обліку вхідної кореспонденції відповідача 14.01.2020 року, в якій просив надати:

- копію завірену належним чином виконавчого листа суду, який виданий 22.10.2008 року;

- у разі відсутності вказаного вище виконавчого листа надати відповідь, який саме виконавчий лист суду знаходиться в матеріалах ВП №51740402;

- надати відповідь, чи надходив на адресу відповідача додатково виконавчий лист суду, який виданий 22.10.2008 року, коли та від кого він надійшов;

- надати відповідь, чи була копія виконавчого листа суду, виданого 22.10.2008 року направлена до суду з метою приєднання до матеріалів судової справи;

- матеріали, які направлялись до Вільнянського районного суду були скріплені, яким способом (прошити та пронумеровані або в інший спосіб) та завірені, постранічно або разом;

- якщо в справі перебуває один виконавчий лист суду - до відповіді на дане звернення приєднати копію саме того виконавчого листа суду, який знаходиться у матеріалах справи та завірити відповідним чином;

- якщо у справі перебуває один виконавчий лист суду - до відповіді на дане звернення приєднати копію опису матеріалів ВП №51740402, які надійшли до відповідача з Вільнянського відділуДВС та завірити відповідним чином.

Вказаний запит мотивовано тим, що копії матеріалів виконавчого провадження ВП №51740402 були направлені до Вільнянського районного суду у відповідності до ухвали від 01.04.2019 року про витребування матеріалів. Під час судового засідання, яке відбулось 09.01.2020 року Вільнянським районним судом встановлено, що «начебто» старший державний виконавець направила до суду ще один виконавчий лист по даній справі, який був виданий 20.10.2008 року. Позивач у запиті зазначив, що у копіях матеріалів, які були направлені старшим державним виконавцем на його адресу та під час особистого ознайомлення з матеріалами зазначеного виконавчого провадження, в матеріалах справи перебував тільки один виконавчий лист, виданий 01.12.2008 року, з відповідними написами на ньому. Інших виконавчих листів не було, про що зазначено в опису матеріалів, які надійшли з Вільнянського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області.

Відповідно до наданих відповідачем доказів вбачається, що 21.01.2020 року державним виконавцем було надано відповідь №21312 на вказаний запит, в якій було повідомлено заявника, що згідно перевірки АСВП, на виконанні по стягненню аліментів з боржника ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження ВП №51740402, згідно виконавчого листа №2-1576-08 від 01.12.2008 виданий Вільнянським районним судом м. Вільнянськ. Згідно перевірки АСВП у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не перебував та не перебуває на виконанні додатковий виконавчий документ про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 . Також повідомлено заявника, що Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не відомо, який саме виконавчий лист, виданий 20.10.2008 року, знаходиться в суді. В якості додатків до вказаної відповіді на запит позивача від 14.01.2020 року зазначено: копія виконавчого листа №2-1576-08 від 01.12.2008 виданий Вільнянським районним судом м. Вільнянськ, копія опису матеріалів, які надійшли на виконання до відділу від Вільнянського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

При цьому, з пояснень представника відповідача, вбачається, що вказана відповідь була направлена засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією за двома адресами заявника, а саме: м. Харків, в-д Циолковського, буд.3 та м. Вільнянськ, вул. Островського, буд.50-А.

З наявних матеріалів справи також вбачається, що позивач повторно звернувся від відповідача з заявою від 12.03.2020 року, яка надійшла до відділу 16.03.2020 року за вх.№21830, в якій просив:

- надати обґрунтовану відповідь щодо підстав не направлення відповіді на звернення Заявника від 14.01.2020 року;

- надати обґрунтовану відповідь, щодо підстав не направлення заявнику Постанови про накладення арешту на картковий рахунок;

- надати обґрунтовану відповідь - які підстави послугували грубим порушенням чинного законодавства та прав Заявника в обох наведених випадках;

- надати обґрунтовану відповідь - що послугувало накладення арешту на картковий рахунок заявника саме зараз, коли судом розглядається вище згадана справа;

- надати завірені належним чином копії документів, які запитувались заявником у зверненні від 14.01.2020 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 23.03.2020 року державним виконавцем було надано відповідь №21312 на вказаний запит, в якій зазначено, що державним виконавцем вже надавалась відповідь на звернення позивача від 14.01.2020 року. Заявника було повідомлено, що згідно перевірки АСВП, на виконанні по стягненню аліментів з боржника ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження ВП №51740402, згідно виконавчого листа №2-1576-08 від 01.12.2008 виданий Вільнянським районним судом м. Вільнянськ. Згідно перевірки АСВП у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не перебував та не перебуває на виконанні додатковий виконавчий документ про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 . Також повідомлено заявника, що у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, державним виконавцем Відділу винесена постанова про наклададення арешту на кошти боржника, з накладанням ЕЦП. Згідно до вимог статті 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Також у відповіді зазначено, що в матеріалах виконавчого провадженні відсутні матеріали, стосовно рахунку, на який боржник отримує заробітну платню.

В якості додатків до вказаної відповіді на запит позивача від 12.03.2020 року зазначено: відповідь державного виконавця від 21.01.2020, копія виконавчого листа №2-1576-08 від 01.12.2008 виданий Вільнянським районним судом м. Вільнянськ, копія опису матеріалів, які надійшли на виконання до відділу від Вільнянського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

При цьому, з пояснень представника відповідача, вбачається, що вказана відповідь була направлена засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією за двома адресами заявника, а саме: м. Харків, в-д Циолковського, буд.3 та м. Вільнянськ, вул. Островського, буд.50-А.

Окрім цього, зі змісту відзиву на адміністративний позов вбачається, що старшим державним виконавцем відділу Кобулія А. Г. втретє була направлена відповідь ОСОБА_1 , з завіреною копією виконавчого листа за №2-1576-08 від 01.12.2008 рекомендованими листами за номерами відправлення 530 та 521. Однак, доказів надіслання вказаних поштових відправлень та їх змісту до суду не надано.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не отримав жодної відповіді на звернення, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що предметом позову є виключно оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, при цьому питання правомірності дій державного виконавця з виконання виконавчого листа (правомірність винесення постанови про арешт коштів боржника, направлення копій постанов державного виконавця на адресу боржника та ін.) виходить за межі позовних вимог та судом не досліджується.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України "Про звернення громадян".

Згідно статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян", встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи копії відповідей Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на запити позивача датовані 21.01.2020 року та 23.03.2020 та містять однаковий номер вихідної кореспонденції №21312, матеріали справи не містять доказів поштового відправлення відповідей та їх отримання позивачем.

Відповідно до п.3 розділу І Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 №1829/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2017 р. за № 699/30567, звернення громадян (крім звернень, які підлягають розгляду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон)) розглядаються органами державної виконавчої служби у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», а діловодство за ними ведеться згідно з Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 348.

З огляду на приписи наведеної норми, посилання відповідача на положення ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», якою унормовано, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, суд зазначає, що Законом України «Про звернення громадян» та Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 348 не міститься окремих вимог щодо необхідності надсилання відповідей на звернення, рекомендованими листами.

Законом України «Про звернення громадян» не визначено засобів зв`язку, за допомогою яких здійснюється повідомлення заявника про результати розгляду звернення, а також виду поштового відправлення, яким скеровується відповідь заявнику.

Відповідно до пункту 32 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, датою документа є дата його реєстрації.

Відповідно до пунктів 192-195 цієї ж Інструкції, вихідні документи у паперовій формі, створені в установі у разі наявності підстав, які визнаються обґрунтованими для створення документів у паперовій формі, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службою. Опрацювання документів для відправлення засобами поштового зв`язку здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку. Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня. Не допускається, зокрема, надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства.

Згідно з вимогами п.196 вказаної Інструкції, під час приймання від виконавців вихідних документів працівники служби діловодства зобов`язані перевірити: правильність оформлення документа (склад і розміщення в ньому всіх реквізитів); наявність і правильність зазначення адреси; наявність на документі відмітки про додатки; наявність усіх необхідних підписів (печаток) на документі та додатках до нього; наявність додатків та їх відповідність заявленому складу; відповідність кількості примірників кількості адресатів; наявність віз на паперовому примірнику вихідного документа (у разі необхідності його створення), що залишається у справах установи.

Як стверджує представник відповідача у відзиві на адміністративний позов, відповідача направлялись заявнику простими листами.

Відповідно до пункту 11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (далі - Правила №270), поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

При цьому, у відповідності до пункту 2 цих Правил, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється оператором поштового зв`язку адресату на поштову адресу або видається в об`єкті поштового зв`язку без вручення розписки.

З аналізу наведених вище норм вбачається належним доказом виконання відповідачем вимог п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" є журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

Вказана позиція висловлена також в ухвалі ВАС України від 09.11.2016 року К/800/6863/16 (805/5005/15-а).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що надані представником відповідача докази не містять жодного доказу, що відповіді на запити позивача були належним чином зареєстровані та направлені заявнику, матеріали справи не містять копій журналу реєстрації вихідної кореспонденції, відповіді від 21.01.2020 року та 23.03.2020 містять однаковий номер вихідної кореспонденції №21312, що спростовує твердження державного виконавця про направлення їх позивачу та не може свідчити про виконання відповідачем зобов`язання про повідомлення громадянина стосовно результату перевірки звернення і суть прийнятого рішення, оскільки вказані докази не містять інформацію про правильність оформлення документа (склад і розміщення в ньому всіх реквізитів), наявність і правильність зазначення адреси заявника та чи отримано листи позивачем.

При цьому, судом не встановлено інших належних доказів направлення позивачу відповідей на звернення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання відповіді на звернення, оскільки відповідачем не доведено факт направлення письмової відповіді про результати розгляду заяв у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», який зобов`язаний письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2020 року у справі №759/5773/17.

Окремо суд зазначає, що питання видачі судом та знаходження на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчого листа, виданого 22.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 , позивач мав можливість з`ясувати під час ознайомлення з матеріалами справи у Вільнянському районному суді м. Вільнянськ, де на даний час розглядається скарга позивача. Також судом встановлено, що позивач був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП №51740402, що не заперечувалось представником відповідача та про що зазначено безпосередньо у зверненні позивача від 14.01.2020 року, тобто позивач був обізнаний який саме виконавчий лист перебуває на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в межах виконавчого провадження ВП №51740402.

Однак, вказане не спростовує встановленого судом факту наявності протиправної бездіяльності Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 , та як наслідок наявність підстав для зобов`язання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надати ОСОБА_1 відповіді на звернення від 14.01.2020 року та 12.03.2020 року.

Відносно позовної вимоги стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500євро у відповідному перерахунку у національну грошову одиницю по курсу на момент винесення рішення судом, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі №804/7085/16.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки не доведена протиправність діяння її заподіювача, позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, та зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди саме діями відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61001, м. Харків, м-н Захисників України, 7/8, 7-й поверх) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправну бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на звернення від 14.01.2020 року та 12.03.2020 року.

Зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61001, м. Харків, м-н Захисників України, 7/8, 7-й поверх) надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) відповіді на звернення від 14.01.2020 року та 12.03.2020 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61001, м. Харків, м-н Захисників України, 7/8, 7-й поверх) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.06.2020 року.

Суддя Біленський О.О.