Справа № 640/9726/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9726/19 Головуючий у І інстанції - Григорович П.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання на курсах виробничого навчання на базі комбінату штучного волокна № 512 з 01.07.1957 року по 14.05.1960 року та проведенні перерахунку розміру пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу, який враховується при визначенні розміру пенсії, період навчання на курсах виробничого навчання на базі комбінату штучного волокна № 512 з 01.07.1957 р. по 14.05.1960 року, та, враховуючи, що заява про перерахунок пенсії з усіма документами подана до 15.05.2019 року, здійснити перерахунок розміру пенсії з 15.05.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що строк проходження виробничого навчання на базі Комбінату штучного волокна, під час її навчання в 8-10 класах середньої школи, має включатись до страхового стажу, який враховується при нарахуванні і виплаті пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) є підзаконним актом по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і відповідно до ст. 62 цього Закону має встановлювати порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Порядок № 637 є джерелом права лише в частині механізму реалізації громадянами права щодо підтвердження страхового стажу, а не для визначення того, якій організаційно-правовій формі мають відповідати курси підготовки кадрів для зарахування часу навчання на них до страхового стажу.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 травня 2019 року Позивачкою була подана заява № 3556 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій вона просила включити до страхового стажу, який враховується при нарахуванні і виплаті пенсії, строк проходження виробничого навчання на базі Комбінату штучного волокна, під час її навчання в 8-10 класах середньої школи № 99 в м. Києві.

В обґрунтування права на перерахунок пенсії разом із заявою Позивачкою було подано документи про проходження у період 1957-1960 років курсу виробничого навчання на базі комбінату штучного волокна № 512 по спеціальності «перемотчиця».

Листом від 23 травня 2019 року № 109790/03 Відповідач в задоволенні заяви відмовив, оскільки свідоцтво (атестат зрілості) видане середньою школою № 99 м. Києві.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у врахуванні додаткового страхового стажу для нарахування і виплати пенсії, Позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що середня школа не є таким закладом, проходження Позивачкою курсу виробничого навчання на базі Комбінату штучного волокна № 512 при навчанні в 8-10 класах, тому не включається до страхового (трудового) стажу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок і умови зарахування до трудового стажу періодів трудової діяльності та інших періодів, до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення» і Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Зокрема, ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 3 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлено, що професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Положеннями статті 17 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено, що заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Із змісту статті 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» вбачається, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Посилаючись на словосполучення «курсах по підготовці кадрів» з огляду на Свідоцтво НОМЕР_1 від 14.05.1960 року, копія якого наявна в матеріалах справи, Позивачка вважає, що курс виробничого навчання з 01.07.1957 року по 14.05.1960 року має бути включений до страхового (трудового) стажу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Свідоцтвом НОМЕР_1 від 14.05.1960 року підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчаючись в 8-10 класах середньої школи № 99 м. Києва закінчила курс виробничого навчання на базі Комбінату штучного волокна № 512 по спеціальності перемотчиці.

Постановою кваліфікаційної комісії від 14.05.1960 року ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація перемотчиці.

Свідоцтво засвідчено підписами директора школи, голови кваліфікаційної комісії та члена комісії та скріплено печаткою середньої школи № 99.

Проте, положення сттатті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не містить визначення установ, проходження курсів по підготовці кадрів на базі яких, дає право на зарахування строку проходження курсів до страхового (трудового) стажу.

В той же час, п. 8 Порядку № 637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Аналізуючи наведеної норми Порядку № 637 у взаємозв`язку з нормою абз.«д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до страхового (трудового) стажу включається, в даному випадку, строк навчання в закладах підвищення кваліфікації та підготовки кадрів, з чим погоджується колегія суддів.

Оскільки середня школа не є таким закладом, проходження Позивачкою курсу виробничого навчання на базі Комбінату штучного волокна № 512 при навчанні в 8-10 класах, тому не включається до страхового (трудового) стажу.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко