Справа № 320/5195/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 червня 2020 року м. Київ 320/5195/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Університет державної фіскальної служби України, про визнання протиправною та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

19 червня 2020 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з позовом до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Університет державної фіскальної служби України, про визнання протиправною та скасування постанов.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує постанов державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниковою В.С. про закінчення виконавчих проваджень № 56319705 від 28 листопада 2018 р., № 56320784 від 28 листопада 2018 р., № 5632074 від 28 листопада 2018 р., № 56320784 від 28 листопада 2018 р., № 563205660 від 28 листопада 2018 р., разом з тим звернувся до суду 19 червня 2020 р., тобто після закінчення десятиденного строку на звернення з такою позовною заявою.

При цьому, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що лише 28 травня 2020 р. дізнався про оскаржувані постанови та в підтвердження посилається на супровідний лист від 28 травня 2020 р.

Суддя звертає увагу, що копія вказаного супровідного листа від 28 травня 2020 р. про отримання оскаржуваних постанов, що були надані до позовної заяви, не є належним доказом того, коли ОСОБА_1 дізнався або мав дізнатись про спірні постанови про закінчення виконавчих проваджень № 56319705 від 28 листопада 2018 р., № 56320784 від 28 листопада 2018 р., № 5632074 від 28 листопада 2018 р., № 56320784 від 28 листопада 2018 р., № 563205660 від 28 листопада 2018 р.

Цей лист підтверджує лише факт надання інформації про них у вказаний день, проте не спростовує факту направлення цих постанов заявнику при їх винесені органом ДВС у листопаді 2018 році.

Крім того, суддя звертає увагу, що з часу отримання вказаної інформації 28 травня 2020 р. до часу звернення до суду з цим позовом також сплинув 10-денний строк.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддею встановлено, що ОСОБА_1 було відомо про рух виконавчого провадження, оскільки він звертався із скаргою на дії (рішення) державного виконавця щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 56319705 від 27 червня 2018 р., № 56321494 від 27 червня 2018 р., № 56321074 від 27 червня 2018 р., № 56320784 від 27 червня 2018 р., № 56320560 від 27 червня 2018 р., яка була подана 18 липня 2018 р. і ці постанови йому було вислано органом ДВС з супровідними листами, копії цих листів заявником надано до позовної заяви.

Суддя враховує, що заявником здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте копії супровідних листів до спірних постанов про закінчення виконавчих проваджень № 56319705 від 28 листопада 2018 р., № 56320784 від 28 листопада 2018 р., № 5632074 від 28 листопада 2018 р., № 56320784 від 28 листопада 2018 р., № 563205660 від 28 листопада 2018 р. не отримано і до суду з цим позовом не надано, не зазначено ні про їх наявність у матеріалах виконавчого провадження, ні про їх відсутність.

Разом з тим, направлення заявнику постанов про закриття виконавчого провадження у червні-липні 2018 р. надає підстави припускати, що їх могло бути направлено і у листопаді 2018 р. Судом встановлено, що винесені постанови направлялося на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , тобто за тією ж адресою, яка зазначена позивачем у цій позовній заяві.

Тому суддя зазначає, що ОСОБА_1 могло бути відомо про прийняття оскаржуваних постанов у 2018 р. Суддя звертає увагу, що надання копій вказаних супровідних листів та доказів їх відправки органом ДВС заявнику, а також конвертів до цієї поштової кореспонденції, надасть змогу достовірно встановити дату, коли заявнику стало відомо про винесення спірних постанов.

Суддя зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому, ОСОБА_1 обґрунтовує у позовній заяві підстави пропущення строку дією загальних обмежень, пов`язаних із уведенням карантину, та власними помилками при зверненні до суду, проте не зазначає як саме ці обмеження вплинули на його можливість звернутися до суду з 2018 року та не надає жодного доказу на підтвердження наведених обставин щодо не отримання з 2018 року спірних постанов.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №357/6560/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного суддя дійшов висновку щодо необхідності залишення даної позовної заяви без руху з наданням часу ОСОБА_1 для подачі документів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Окрім цього, положеннями ч. 1 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За приписами ч. 4 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Однак, всупереч вимог вказаних норм КАС України, ОСОБА_1 до позовної заяви додано копії документів, які не засвідчені, як це встановлено Національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації". Зокрема, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Висновок про те, що подання незасвідчених у передбачений законом спосіб ксерокопій документів є порушенням норм процесуального права, узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 11 вересня 2018 р. у справі № 826/15414/17 (№ К/9901/58858/18).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору визначені ст. 4 Закону № 3674-VI.

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (станом на 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 гривень.).

Позовна заява містить 5 вимог немайнового характеру:

1) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниковою В.С. про закінчення виконавчих проваджень № 56319705 від 28 листопада 2018 р.;

2) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниковою В.С. про закінчення виконавчих проваджень № 56321494 від 28 листопада 2018 р.;

3) визнати протиправною та скасувати постанов державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниковою В.С. про закінчення виконавчих проваджень № 56321074 від 28 листопада 2018 р.;

4) визнати протиправною та скасувати постанов державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниковою В.С. про закінчення виконавчих проваджень № 56320784 від 28 листопада 2018 р.;

5) визнати протиправною та скасувати постанов державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниковою В.С. про закінчення виконавчих проваджень № 56320560 від 28 листопада 2018 р.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону № 3674-VI встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

На підтвердження сплати судового збору ОСОБА_1 не було долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору.

Так, за звернення до суду ОСОБА_1 потрібно сплатити судовий збір у розмірі 4204 грн. 00 коп. (а саме: 5 вимог немайнового характеру х 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 4204 грн. 00 коп.).

Суд звертає увагу позивача на те, що інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Разом з тим, суд зазначає, що в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що згідно роз`яснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень" від 7 лютого 2014 р. № 6 відповідно до якої судовий збір за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень не сплачується.

Суд не може прийняти вказане твердження до уваги та зазначає, що вказана постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ стосується лише скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних та кримінальних справах.

Крім того, суд звертає увагу Кузьменка В.Б., що він звернувся суду не із скаргою, а з новою позовною заявою. За подання позовної заяви відповідності до вимог Закону №3674-VI сплачується судовий збір.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суддя вважає за необхідне залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 з наданням часу для усунення зазначених недоліків.

Також суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 р. у справі "Пелевін проти України" (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Указані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви, текст якої буде містити підстави та обґрунтування пропуску строку на звернення до суду, визначеного ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності - клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом та докази щодо дати отримання позивачем оскаржуваної постанови (супровідні листи, конверти тощо);

- копії документів, що додані до позовної заяви, які мають бути засвідчені, відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації" для суду;

- оригінал квитанції/платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 4204 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Університет державної фіскальної служби України, про визнання протиправною та скасування постанов, - залишити без руху.

2. Установити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Журавель В.О.