Справа № 405/1915/20
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/1915/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді: Шевченко І. М.

при секретарі: Фришко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич Володимира Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький про визнання незаконними дій відповідача, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич В.В., третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький, в якому просить визнати дії інспектора УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Шенкевича В.В., щодо складання постанови серії ЕАК № 2312865 від 29.03.2020 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 122 ч.3 КУпАП, незаконними. Постанову серії ЕАК № 2312865 від 29.03.2020 року винесену інспектором роти №4 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич В.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. - скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що 29.03.2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 2312865 на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

29.03.2020 року, він рухався на автомобілі PEUGEOT 508, д.н.з. НОМЕР_1 в правій смузі проїжджої частини по вул. Холодноярська в. Кропивницькому, яка має дві смуги руху, з м. Кропивницького в напрямку м. Києва. Транспортні засоби, які рухалися попереду нього різко почали гальмувати та створювати йому перешкоду, без будь-яких попереджувальних знаків. При цьому, водій транспортного засобу попереду нього почав рукою сигналізувати, щоб він об`їхав по іншій смузі. Тому, з метою уникнення аварійної ситуації та дорожньо-транспортної пригоди ним було здійснено випередження транспортних засобів, які рухалися попереду в правій смузі проїжджої частини. Закінчивши випередження по суміжній смузі він побачив автомобіль працівників поліції, що стояв на узбіччі та якими в подальшому був зупинений.

Зазначив, що одразу повідомив інспектора про перенесення слухання справи для забезпечення участі у розгляді його захисника.

Звернув увагу суду, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM", який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року.

Позивач в судове засіданні не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив слухати справу за його відсутності.

У своїх письмових поясненнях на відзив зазначив, що відповідачем при розгляді адміністративної справи було порушено права позивача та позбавлено права скористатися юридичною допомогою адвоката, в зв`язку з чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто, проведенням розгляду справи на місці зупинення автомобіля інспектор порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич В.В., у судове засідання не з`явився, до суду надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 29.03.2020 року під час несення служби на закріпленому квадраті було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot 208 номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті м. Кропивницький, позначеним дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» по вул. Холодноярська 165-А, рухався зі швидкістю 114 км/год., таким чином перевищив встановлене обмеження швидкості руху для транспортних засобів в населеному пункті на 64 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП. Після зупинки автомобіля та встановлення усіх обставин справи позивачу було повідомлено про початок розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення та роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України. Позивач заявив усне клопотання про необхідність скористатися правовою допомогою адвоката та про перенесення розгляду адміністративної справи. На що йому повідомлено, що він має змогу безперешкодно скористатися наданим йому правом під час розгляду справи безпосередньо на місці вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема скористатися безоплатною правовою допомогою. Зауважив, що позивач міг скористатися правовою допомогою шляхом телефонного зв`язку зі своїм адвокатом, або в будь-який інший спосіб, чинне адміністративне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкової особистої присутності адвоката під час розгляду адміністративної справи.

Крім цього, зазначив, що правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000679, без впливу людського фактору. Фактичні данні отримані за його допомогою є прямими доказами у вказаній адміністративній справі.

Із аналізу даних з приладу TruCAM LTI 20/20, зокрема графічного зображення та відеозапису, чітко вбачається фіксація швидкості руху у 114 км/год., що належить автомобілю Peugeot 208 із номерним знаком НОМЕР_1 яким керував позивач на момент скоєння ним адміністративного правопорушення. Відразу після здійснення виміру швидкості руху даний автомобіль був зупинений працівниками поліції.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTІ 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LT1 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2020 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2312865 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови від 29.03.2020 року, вбачається, що 29.03.2020 о 11:59 год. в м. Кропивницький, вул. Холодноярська, буд. 165-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 114 км./год. у населеному пункті, перевищивши встановлене обмеження швидкості на 64 км./год. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу «TruСАМ ТС 000679І», чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Відповідно до ст.222КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч.3 ст.122 КУпАП відносно позивача.

Рішення КСУ 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі №554/5558/16-а, від 12.03.2018 по справі №751/6165/17.

Щодо посилання позивача на порушення, процесуального порядку винесення постанови, в тому числі права на правову допомогу і захист, в результаті чого (та як наслідок) постанова інспектора поліції, яка фактично винесена з порушенням адміністративного законодавства не може бути визнана законною, варто зазначити, що судом було досліджено матеріали фіксації та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не встановлено порушення порядку винесення оскаржуваної постанови.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Щодо змісту оскаржуваної постанови, то суд зазначає наступне.

Так, у пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів..

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015" передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCAM ТС 00679І суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Як вбачається з матеріалів справи лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС № 000679 отримав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Разом з тим, доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав суду диск з записом з лазерного вимірювача.

Проте судом встановлено, що у Реєстрі затверджуваних типів ЗВТ внесений інший тип вимірювальної техніки - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM ІІ.

Більш того, оскаржувана позивачем постанова містить посилання на застосування працівником поліції, відповідачем по справі, вимірювача швидкості «TruСАМ ТС 00679І».

Тобто, судом встановлено розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також згідно вимог п. 4 Розділу ІІ Порядку до реєстру вносяться відомості щодо назви та умовного позначення типу ЗВТ. Проте, у порушення цієї вимоги та приписів ст. 16 вищезазначеного Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», судом не вбачається, що не повна та скорочена назви вимірювача швидкості TruCAM були приведені у відповідність, що унеможливлює прийти до однозначних висновків про ідентичність вимірювальних засобів швидкості, про який йде мова у свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17858, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 19 грудня 2020 року, інформація щодо якого міститься у Реєстрі затверджуваних типів ЗВТ та який було застосовано відповідачем.

Отже, на думку суду, оцінювати покази приладу «TruСamТс 000679І» як доказ в розумінніст.251 КУпАП, підстав не має.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано доказів, які б повністю спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, суд звертає увагу відповідача та третьої особи, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова від 29.03.2020 року серії ЕАК 2312865, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови серії ЕАК № 2312865 від 29.03.2020хо року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, а обов`язковою умовою для визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень є наявність порушення прав свобод та законних інтересів фізичної або юридичної особи вказаним рішенням, а саме створення владним органом, шляхом виконання власних або делегованих владних повноважень, юридичного факту, який породжує, припиняє або істотно змінює права та обов`язки особи, щодо якої прийнято рішення.

Відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач інспектор роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич В.В., під час розгляду справи про адміністративне правопорушення діяв в межах наданих йому Кодексом України про адміністративні правопорушення повноважень та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 2312865 від 29.03.2020 року та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 241-246,255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич Володимира Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький про визнання незаконними дій відповідача, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2312865 від 29.03.2020 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич Володимиром Володимировичем відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Шенкевич Володимир Володимирович, місце розташування місця роботи: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б

Відповідач: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, місце розташування: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко