Справа № 400/1638/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України
19 червня 2020 р. № 400/1638/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з період з 01.01.2016 по 12.01.2018 в сумі 3821,16 грн, враховуючи базовий місяць січень 2016 року, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату різниці нарахованої індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 12.01.2018 ОСОБА_1 , враховуючи базовий місяць - березень 2013 року, середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що при звільненні з військової служби 12.01.18 відповідачем в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 12.01.2018. В зв`язку із цим, позивач звернувся до суду. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 по справі №400/2950/18 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 12.01.2018 року. На виконання цього рішення відповідачем проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 по 02.10.2017 в сумі 2572,94 грн, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2016 року. Разом з цим, на переконання позивача, оскільки під час проходження служби у період з 01.01.2016 по 12.01.2018 його оклад за посадою був незмінний, базовий місяць нарахування індексації повинен бути березень 2013 року.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Обгрунтовуючи свою позицію, відповідач зазначив у письмовому відзиві, що посилання позивача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 за вих. №78/0/66-17 в частині "зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад" є безпідставним, оскільки позивачем оскаржується період з 01.01.16 по 12.01.2018 з врахуванням базового місяця - березень 2013, а зазначене роз`яснення було видано лише 08.08.2017, тому слід застосовувати наказ МОУ №44 від 27.01.2016, відповідно до якого відбулось збільшення щомісячної премії саме з січня 2016 і тому ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосовано базовий місяць - січень 2016. Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 04.07.2017 №220/5140 проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах коштів, передбачених на ці цілі. При цьому, Порядком №1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди. Що стосується здійснення перерахунку та виплати середнього заробітку за час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку є безпідставною.

Суд розглянув справу 19.06.2020, відповідно до вимог ст.262 КАС України, без проведення судового засідання, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у період з 1992 року по 12.01.2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 1РС від 03.01.2018 позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. а (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.01.2018 № 10 позивач виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення.

У зв`язку з невиплатою індексації період з 01.01.2016 року по 12.01.2018 року, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність та стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 по справі №400/2950/18 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 12.01.2018 року.

На виконання рішення МОАС відповідачем проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.16 по 12.01.2018 в сумі 2572,94 грн.

В жовтні 2019 позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати витяги з відомостей про нарахування грошового забезпечення ( з урахуванням усіх видів забезпечення окремо за кожний вид), ОСОБА_1 за період з 20.02.2012 та по 12.01.2018, довідку про нарахування індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018, що проведено на виконання рішення МОАС від 31.01.2019 №400/2950/18, копію грошового атестату .

З наданої відповіді №1618 від 06.11.2019 вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 12.01.2018 в розмірі 3821,16 грн, з яких 57,32 військовий збір та 687,81 грн - податку з доходів фізичних осіб. Щодо грошового атестату, то військова частина повідомила, що його знижено після виключення зі списків особового складу військкомату у зв`язку з переведенням у військову частину НОМЕР_1 у зв`язку з закінченням терміну зберігання даного документу.. За період з 20.08.2012 по 31.12.2015 розрахункові відомості здані до архіву Міністерства оборони України.

На переконання позивача, оскільки під час проходження служби у період з березня 2013 по 12.01.2018 його оклад за посадою був незмінний, базовий місяць нарахування індексації повинен бути березень 2013 року, а не січень 2016. При цьому, військова частина НОМЕР_1 під час здійснення нарахування індексації повинен був керуватись роз`ясненням Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №78/о/66-17, де зазначено, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 4 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, згідно з п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у Додатку № 2 вищевказаного Порядку ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Із довідки Військової частини НОМЕР_1 (арк. спр. 22) слідує, що посадовий оклад позивача у період з 01.01.2016 року по січень 2018 не збільшувався та становив 760 грн.

Такий самий оклад в розмірі 760 грн нараховувася позивачу з березня 2013, що вбачається з Архівних довідок Міністерства оборони України від 24.12.2019 №А-1666/1809 (арк. спр. 26-27).

Підвищення заробітної плати у ці періоди відбувалось за рахунок підвищення премії та інших надбавок.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач при обрахуванні індексації грошового забезпечення повинен керуватися та діяти відповідно до Закону України "Про індексації грошових доходів населення", який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення Міністерства соціальної політики України чи інші накази та роз`яснення Міністерства оборони України.

В силу приписів статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частин 3-5 статті 4 Закону, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями пункту 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

З огляду на пункт 5 Порядку № 1078 на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Слід зважати на те, що базовим вважається місяць прийняття на роботу або місяць підвищення заробітної плати. Індекс споживчих цін наростаючим підсумком починає розраховуватися у місяці, наступному за базовим (крім місяця прийняття на роботу).

Відтак, оскільки з березня 2013 - січень 2018 посадовий оклад позивача не змінювався, то саме березень 2013 року слід вважати базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації позивачу.

Складові заробітної плати, завдяки яких протягом цього періоду підвищувалось грошове забезпечення позивача (премії, надбавки, доплати) не мають постійного характеру, а їх величина є змінною.

В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку, суд виходить з наступного.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною 1 ст. 117 КЗпП обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум саме у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 по справі №761/9584/15-ц щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначила, що метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Водночас, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Виходячи з матеріалів справи, питання щодо права на отримання індексації грошового забезпечення у позивача є предметом судового розгляду по цій справі, а на час звільнення позивача, з ним проведено розрахунок у такому розмірі, як суб`єкт владних повноважень розумів нормативно-правові акти.

Частина 2 ст.117 КЗпП України передбачає, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За такого правового врегулювання передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

При цьому, стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується також із судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно з частиною другою статті 6 КАС України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі Меньшакова проти України від 08 квітня 2010 року передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

З наведеного вбачається, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 КЗпП України є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 27 червня 2018 року по справі № 810/1543/17 та в постанові від 18 листопада 2019 року по справі №0940/1532/18, а також неодноразово висловлювалась П`ятим апеляційним адміністративним судом, зокрема у справі №400/3224/19.

На час звільнення позивача з військової служби спірна сума індексації за період з 01.01.2016 по 12.01.2018, йому ще не належала, а вина відповідача на той час у її не виплаті була відсутня, що виключає відповідальність Військової частини НОМЕР_1 , передбачену ст. 117 КЗпП України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими та в їх задоволення належить відмовити.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позов задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Доказів понесення інших судових витрат, позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 12.01.2018, враховуючи базовий місяць січень 2016 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 12.01.2018, враховуючи базовий місяць березень 2013 року та виплатити різницю нарахованої індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018, враховуючи базовий місяць - січень 2016 року.

4. В задоволенні позову в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку відмовити.

5. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко
Рішення складено в повному обсязі 24.06.2020