Справа № 640/10294/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Київ № 640/10294/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-

Інтер» (01023, м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 11)

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-б)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі по тексту - позивач) з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірини Юріївни, яка полягає у невчиненні дій щодо розгляду заяви Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» №1/29-04-20 від 29 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №54857469;

- зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірину Юріївну розглянути заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» №1/29-04-20 від 29 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №54857469;

- зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірину Юріївну винести постанову про закінчення виконавчого провадження №54857469.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідачем в порушення вимог частин 2, 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» протиправно не прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Водночас, відповідач отримав заяву про закінчення виконавчого провадження 30 квітня 2020 року з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, яким встановлено, що станом на 04 липня 2019 року Центральне управління Пенсійного фонду України в місті Києві вибуло з виконавчого провадження №54857469 як стягувач.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відзиві на адміністративний позов представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначив, що 20 травня 2020 року за вих. №54857469/12 розглянуто та надано відповідь на заяву за вх. №321612 від 30 квітня про закінчення виконавчого провадження у відповідності до частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, представник відповідача повідомив про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження з огляду на те, що на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року у справі №826/26020/15 замінено стягувача у виконавчому листі від 31 липня 2017 року з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві. В той же час, останній відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перебуває в стані припинення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В межах розгляду та вирішення адміністративної справи №640/15266/19 судом встановлено, що 31 липня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/26020/15 про стягнення з науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 9456,43 грн.

05 жовтня 2017 року на адресу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа №826/26020/17.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 09 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №54857469 з примусового виконання виконавчого листа №826/26020/15, стягувачем зазначено Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 листопада 2017 року виконавче провадження №54857469 приєднано до зведеного виконавчого провадження №54840576, яке веде Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як вбачається з копії листа публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк" від 20 грудня 2017 року №116/6533/07, станом на 20 грудня 2017 року на рахунки боржника науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», відкриті у банку, накладені арешти, проте, станом на день прийняття постанови про накладення арешту до виконання на арештованому рахунку кошти для виконання відсутні.

04 липня 2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №54857469.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року в справі №640/15266/19 визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Боголей Ірини Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 липня 2019 року у виконавчому провадженні №54857469.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд виходив з того, що станом на 04 липня 2019 року Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві вибуло з виконавчого провадження №54857469, як стягувач, оскільки не надано суду належним чином засвідчених копій постанови про виведення виконавчого провадження №54857469 із зведеного виконавчого провадження, а також копії ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником.

Встановлені судовим рішенням обставини зумовили повторне звернення представника позивача до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 21 квітня 2020 року про виконання рішення суду від 17 жовтня 2019 року в справі №640/15266/19 та розгляду заяви науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про закінчення виконавчого провадження від 29 червня 2019 року з письмовим повідомленням результатів такого розгляду.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Підстави та порядок закінчення виконавчого провадження врегульовані статтею 39 Закону №1404-VIII.

Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Аналіз наведеної норми Закону №1404-VIII, на яку посилається представник позивача у заяві від 29 червня 2019 року та від 21 квітня 2020 року, свідчить, що закінчення виконавчого провадження можливе виключно у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, тобто відсутності правонаступника стягувача в даному випадку.

Водночас, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі №826/26020/15 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

При цьому, суд враховує, що вказані обставини не існувати станом на момент прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі №640/15266/19, а відтак і не могли бути враховані ним.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця від 20 травня 2020 року в межах виконавчого провадження №54857469 замінено стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі №826/26020/15 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

В той же час, факт існування правонаступника стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі №826/26020/15, щодо примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №54857469, унеможливлює закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що листом від 20 травня 2020 року №54857469/12 Печерський районний відділ державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив позивачу, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () стягувач у ВП №54857469 не перебуває в стані припинення.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Відтак, фактичні матеріали справи підтверджують факт розгляду та вирішення відповідачем заяви позивача про закінчення виконавчого провадження та надання відповіді за результатами її розгляду та спростовують існування оскаржуваної позивачем бездіяльності відповідача.

З огляду на те, що судом в ході вирішення даної справи встановлено, що заява позивача про закінчення виконавчого провадження розглянута, а законодавчо передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 3 частини1 статті 39 Закону №1404-VIII відсутні, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем та відповідачем докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду не надано доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру (позивачем заявлено три вимоги, однак одна із них має похідний характер) по 2102,00 грн. за кожну.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд дійшов висновку, що несплачену суму судового збору слід стягнути з позивача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 4204,00 грн.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову навчально-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ІНТЕР» відмовити повністю.

Стягнути з навчально-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ІНТЕР» (01023, м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 11, ) до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 копійок. Стягувачем є Державна судова адміністрація України (код ЄДР: 26255795; адреса: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук