Справа № 280/396/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2020 року м. Дніпросправа № 280/396/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Півленно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (головуючий суддя Конишева О.В.)

у справі № 280/396/20

за позовом ОСОБА_2

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_1 , в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Кіорпе А.О. від 18.12.2019 у виконавчому провадженні №58198486 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду про встановлення часу побачень з дитиною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова прийнята безпідставно, без врахування фактичних обставини, через які позивач не мала змоги забезпечити виконання рішення суду. Державний виконавець з пропуском строку своєчасного повідомлення позивача, як боржника, надіслав вимогу, чим позбавив позивача можливості виконати вимоги державного виконавця або надати пояснення на підтвердження поважності неможливості виконання вимоги виконавця у визначений спосіб та строк, що потягнуло за собою безпідставне накладення штрафу. Державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій для з`ясування обставин щодо дійсного виконання судового рішення, чим порушив права позивача, як сторони виконавчого провадження. Крім цього, зауважує, що в рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя не має зобов`язання позивача особисто приводити сина до місця мешкання батька. Також, державний виконавець не врахувала що 21.12.2019 є робочим днем, тоді як порядок виконання рішення чітко зазначений у виконавчому листі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2020 позовну заяву задоволено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на ОСОБА_2 штрафу за невиконання рішення суду в даному випадку відбулось без визначених на те законних підстав, що свідчить про необхідність скасування постанови про накладення штрафу від 18.12.2019 ВП№49632590.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції, скаржник вказує на правомірність винесеної державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 18.12.2019 ВП№49632590 у розмірі 1700 грн. Зазначає, що ОСОБА_2 не виконує рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 у справі №336/1427/15-ц.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу , в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що 29.11.2019 за вих. № 42439 ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця про необхідність 08.12.2019 надати ОСОБА_1 можливість зустрічі із сином ОСОБА_3 з 10:00 до 11:00 год. 03.12.2019 вимогу прийнято на пошті і лише 03.01.2020 позивач забрала вимогу, отже вимога місяць перебувала на пошті. Так, 08.12.2019 складено акт державного виконавця, відповідно до якого боржник ОСОБА_2 зобов`язана надати можливість ОСОБА_1 побачитись із дитиною ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 з 10:00 по 11:00 год. Встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не надала можливість побачення із ОСОБА_3 . На телефонний дзвінок за номером НОМЕР_1 о 10:08 годині та о 10:25 не відповіла. За наведених обставин відповідач вважає, що постанова державного виконавця від 18.12.2019 у виконавчому провадженні № 49632590 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 1700 грн. винесена правомірно та обґрунтовано.

Позивачем подані відзиви на апеляційні скарги, в яких позивач просить залишити без задоволення апеляційні скарги, а рішення суду - залишити без змін.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню внаслідок такого.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2017 у справі №336/7590/16-ц, провадження №2/336/586/2017, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування-орган місцевого самоврядування, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси неповнолітньої особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_5 у вихованні сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних зустрічей батька із сином за наступним графіком:

- періодичні побачення з дитиною кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 10.00 години до 11.00 години за місцем проживання ОСОБА_5 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень; у вказаний час батько має право особисто забирати сина з дитячого навчального закладу;

- час для спільного відпочинку ОСОБА_5 з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме протягом двадцяти календарних днів в період з 01 червня по 30 серпня кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_6 .

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2017 у справі №336/7590/16-ц, провадження №2/336/586/2017 набрало законної сили 16.01.2018.

На виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східиого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 58198486 від 28.01.2019 за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по цивільній справі №336/7590/16-ц.

29.11.2019 відповідачем складено вимогу державного виконавця, відповідно до якої вимагається від позивача з метою виконання виконавчого листа №336/7590/16-ц, виданого 06.02.2018 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, 08.12.2019 надати ОСОБА_1 можливість зустрічі із сином ОСОБА_7 за місцем проживання ОСОБА_1 з 10:00 до 11:00 год. Зазначена вимога отримана позивачем 03.01.2020.

08.12.2019 відповідачем складено акт державного виконавця, відповідно до якого боржник ОСОБА_2 зобов`язана надати можливість ОСОБА_1 побачитись із дитиною ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_5 з 10:00 по 11:00 годину, втім за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не надала можливість побачення із ОСОБА_3 .

18.12.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) прийнято постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700 грн. за фактом не виконання рішення суду щодо спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 .

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно вимог ст. 6 цього Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлений ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до наведеної норми виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу змісту зазначених правових норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, здійснюється у випадку відсутності поважних причин такого невиконання.

При цьому, для умов застосування штрафних санкцій обов`язковим є факт з`ясування державним виконавцем, в чому саме полягає невиконання рішення, яке виконується в примусовому порядку, та з яких причин відбулось таке невиконання вимог виконавчого документу.

Встановлені обставини справи свідчать, що підставою для прийняття спірної постанови було те, що 08.12.2019 за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 не надала можливості побачення ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_3 .

Як вже зазначалось вище, виконавчим листом від 08.12.2015 встановлено час спілкування та способи виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши для позивача ОСОБА_1 , зокрема, періодичні побачення з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 10.00 години до 19.00 години за місцем проживання ОСОБА_1 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень;

Тобто, вказаним виконавчим документом на позивача як боржника покладено низку обов`язків, пов`язаних з забезпеченням права ОСОБА_1 на спілкування з сином - ОСОБА_3 , кожен з яких їй необхідно здійснювати з настанням певної календарної дати або події, зокрема побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 .

При цьому, обов`язок, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 у справі №336/1427/15-ц, щодо надання побачень ОСОБА_1 із неповнолітнім ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 не супроводжується обов`язком позивача щодо доставлення дитини до місця мешкання батька - ОСОБА_1 .

Стосовно посилання відповідача, що ОСОБА_2 не відповідача на дзвінки державного виконавця, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність такого обов`язку у ОСОБА_2 відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 у справі №336/1427/15-ц, тому цей факт не має визначального значення для висновку про невиконання позивачем рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 у справі №336/1427/15-ц.

Щодо вимоги державного виконавця від 29.11.2019 №42439, якою на ОСОБА_2 покладено обов`язок 08.12.2019 надати ОСОБА_1 можливість зустрічі з сином ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 з 10:00 год. по 11:00 год., апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що вимога від 29.11.2019 №42439 направлена на адресу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отримана нею 03.01.2020, тобто вже після дати, визначеної такою вимогою. На час прийняття оскаржуваної постанови державний виконавець цього факту не з`ясувала і не пересвідчилась про обізнаність позивача з такою вимогою.

З огляду на викладене, відсутність ОСОБА_2 із сином - ОСОБА_3 08.12.2019 з 10:00 год по 11:00 год. за місцем мешкання ОСОБА_1 , не може вважатися невиконанням без поважних причин ані вимоги державного виконавця від 29.11.2019 №42439, ані рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 у справі №336/1427/15-ц.

Приймаючи до уваги, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення), така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що державним виконавцем при накладенні на позивача штрафу постановою від 18.12.2019 не з`ясовано належним чином обставин відсутності ОСОБА_2 із сином - ОСОБА_3 08.12.2019 з 10:00 год. по 11:00 год. за місцем мешкання ОСОБА_1 , тому суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що накладення на ОСОБА_2 штрафу за невиконання рішення суду в даному випадку відбулось без визначених на те законних підстав, що свідчить про необхідність скасування постанови про накладення штрафу від 18.12.2019 ВП№49632590.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Півленно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 280/396/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко