Справа № 120/617/20-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

01 червня 2020 р. Справа № 120/617/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області у якому просила:

- визнати протиправною відмову Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про виділення земельної ділянки розміром 3.44 умовних га у натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0407322 від 12 вересня 1997року;

- зобов`язати Тростянецьку сільську раду Ямпільського району Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної ділянки розміром 3.44 га у натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0407322 від 12 вересня 1997року, з передачею у приватну власність та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3.44 умовних гектара та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що в жовтні 2019 вона звернулась до відповідача із заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості, але відповідач листом-повідомленням від 09.12.2019 № 58 зазначив, що в межах населеного пункту с. Тростянець немає вільних земельних ділянок.

Позивачка, не погоджуючись з такою відмовою, звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 17 березня 2019 року. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

13.03.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача із позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується, вважає необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову. Додатково зазначає, ОСОБА_2 12 вересня 1997 року отримала Сертифікат право на земельну частку (пай), але остання, земельну ділянку в натурі не отримала. Окрім цього, ОСОБА_2 відсутня в списку осіб, що мають право на отримання державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай). Вказані списки формувались не комісією Тростянецької сільської ради а комісією Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області. Окрім викладеного, вказує, що позивачка зверталась до Тростянецької сільської ради про виділення їй у власність земельної ділянки і останній, ще в 2018 році пропонувалась земельна ділянка із земель запасу сільської ради (пасовище) для ведення товарного виробництва від якої позивачка відмовилась. У зв`язку з відмовою позивачки від отримання земельної ділянки (пасовища) така ділянка була передана в користування учасникам АТО. Представник відповідача зауважує, що станом на момент звернення до суду, на території Тростянецької сільської ради відсутня земельна ділянка для ведення товарного виробництва, яка б могла бути передана у власність позивачці ОСОБА_1 , тому фізично сільська рада не може надати у власність позивачці земельну ділянку з відповідним цільовим призначенням.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкладено судовий розгляд справи на 02 квітня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання та з метою запобігання поширенню на території України COVID-19.

Ухвалою суду від 02.04.2020 року відкладено судовий розгляд справи на 29 квітня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання та з метою запобігання поширенню на території України COVID-19.

Ухвалою суду від 29.04.2020 року відкладено судовий розгляд справи на 19 травня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання та з метою запобігання поширенню на території України COVID-19.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року відкладено судовий розгляд справи на 01 червня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання та з метою запобігання поширенню на території України COVID-19.

В судовому засіданні 01.06.2020 року сторони в судове засідання не з`явились, однак подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 9 статті 205 КАСУ, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути дану справу у письмовому провадженні без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 успадкувала право на земельну ділянку (пай) розміром 3,44 умовних кадастрових га, що підтверджується сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії ВН №0407322 від 12.09.1997 року, зареєстрованим 17.09.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №303 та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.7,8).

22.01.2018 року позивачка звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про те що, вона успадкувала право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ВН № 0407322, виданого Ямпільською райдержадміністрацією 12.09.1997 року на ім`я ОСОБА_2 (у зв`язку із змінами внесеними у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) ОСОБА_1 .

Однак, позивачка пропущена в списках на отримання в натурі земельної ділянки відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай). На підставі вищевикладеного, просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом № С-74/0-0.41/132-18 від 12.03.2018 повідомило позивачку, про необхідність звернення до Тростянецької сільської ради по даному питанню, оскільки орган місцевого самоврядування прийняв земельну ділянку як відумерлу спадщину.

16.10.2019 позивачка звернулась до Тростянецької сільської ради про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Листом-повідомленням від 09.12.2019 №58 за підписом голови Тростянецької сільської ради позивачку повідомлено, що подане звернення від 16.10.2019 року розглянуте, однак із земель запасу (пасовище) села Тростянець немає вільних земельних ділянок, оскільки надані в користування учасникам АТО.

Позивач не погодилася із прийнятою відповідачем відмовою, вважає що її заява не була розглянута у визначеному законом порядку, у зв`язку з чим, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899 (далі - Закон № 899), який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Статтею 2 Закону № 899 передбачено, що право на земельну частку (пай) посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай), свідоцтвами про право на спадщину, договорами купівлі-продажу, дарування, міни, а також рішенням суду про визнання такого права.

Пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі статтею 3 Закону № 899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Статтею 5 Закону № 899 передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв).

Відповідно до частини 2, 3 статті 13 Закону № 899 не витребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, не витребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно зі статтею 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про: внесення змін до проекту розробником документації із землеустрою з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою рішення щодо внесення змін до проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до положень статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями частин 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Таким чином, приписи Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України визначають виключну компетенцію міських рад щодо передачі земельних ділянок територіальних громад у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Вирішення питань про передачу земель територіальної громади у власність чи користування є виключним правом міської ради як суб`єкта права власності на землю.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідач листом - повідомленням від 09.12.2019 № 58 повідомив позивачку, що подане звернення від 16.10.2019 року розглянуте, однак із земель запасу (пасовище) села Тростянець немає вільних земельних ділянок, оскільки надані в користування учасникам антитерористичної операції (АТО).

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішення з питань регулювання земельних відносин приймається виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, що визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Отже, Тростянецькою сільською радою Ямпільського району Вінницької області порушено порядок розгляду заяви позивачки, оскільки остання не розглядалася на пленарному засіданні сесії ради і не має відповідного рішення по суті.

Відтак, при вирішенні даного спору, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем не розглянута заява позивачки у встановлений законом спосіб та всупереч вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», не прийнято рішення по суті, відповідь не оформлена розпорядчим документом.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов`язати суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2019 року про виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості із земель сільськогосподарського призначення на території Тростянецької сільської ради та прийняти мотивоване рішення.

Щодо вимог про передачу у приватну власність та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3.44 умовних гектара території Тростянецької сільської ради, то суд вважає їх передчасними, оскільки зазначені питання будуть вирішуватись після прийняття сільською радою рішення по суті.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для задоволення адміністративного позову

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про виділення земельної ділянки розміром 3.44 умовних га у натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0407322 від 12 вересня 1997року.

Зобов`язати Тростянецьку сільську раду Ямпільського району Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної ділянки розміром 3.44 га у натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0407322 від 12 вересня 1997року, та прийняти рішення з урахуванням висновків зроблених судом у мотивувальній частині цього рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду із даним позовом судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Тростянецька сільська рада Ямпільського району Вінницької області (24520, Вінницька область, Ямпільський район, с. Тростянець, вул. Центральна, 12, Код за ЄДРПОУ-04325584, КОАТУУ-, E-Mail адреса: trostianets rada @ gmail.com, тел.: (04336)2-43-42

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар