Справа № 160/3199/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Справа № 160/3199/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
20.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частина НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби та виключенні з 26.10.2018 року зі списків особового складу суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
- стягнути з військової частини НОМЕР_2 , як такої, в якій відповідно схеми закріплення військових частин по тиловому забезпеченню (згідно телеграми № 38-5/1р-5 від 18.02.2010) знаходиться на забезпеченні військова частина НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби та виключенні з 26.10.2018 року зі списків особового складу у розмірі 42 617,82 грн. (сорок дві тисячі шістсот сімнадцять грн. 82 коп.)
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 17.10.2018 року № 58 він був звільнений з військової служби у запас відповідно п.п. «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з проведенням оргзаходів, та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.10.2018 № 204 виключений зі списків частини, однак до цих пір не отримав грошової компенсації за неотримане речове майно. З метою отримання компенсації позивач неодноразово звертався до відповідача з відповідними заявами. Так, 19.02.2020 року, він вкотре подав заяву про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно до відповідача. Листом від 05.03.2020 року № 23/13-185 відповідач повідомив, що на підставі вказаної заяви ним у встановленому порядку направлено запит (заявку) до розпорядника коштів - для виділення передбаченим чинним законодавством порядком компенсації за неотримане речове майно. Відповідно схеми закріплення військових частин по тиловому забезпеченню (згідно телеграми № 38-5/1р-5 від 18.02.2010 року) військова частина НОМЕР_1 знаходиться на забезпеченні військової частини НОМЕР_2 і виплата компенсації здійснюється за наявності фінансування. Вважаючи, вказану бездіяльність щодо невиплати належної йому компенсації вартості за неотримане речове майно протиправною, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 24.04.2020 року.
17.06.2020 року від Військової частини НОМЕР_2 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом 26 окремої бригади Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_3 ) і відповідно до схеми закріплення військових частин по тиловому забезпеченню (згідно телеграми №38-5/1р-5 від 18.02.2010 року) військова частина НОМЕР_1 де проходив службу позивач ОСОБА_1 знаходиться на тиловому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . Командування військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних правових та фактичних підстав, та обставин справи. Згідно з п. 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" (далі - Порядок). Відповідно до п.7 вказаного Порядку виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік. На підставі викладеного, а також у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на виплату грошової компенсації замість неотриманого речового майна, виплата грошової компенсації можлива лише наприкінці поточного року в якому був звільнений ОСОБА_1 , тобто в 2018році. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
17.06.2020 року від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом 26 окремої бригади Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_3 ) і відповідно до схеми закріплення військових частин по тиловому забезпеченню (згідно телеграми №38-5/1р-5 від 18.02.2010 року) військова частина НОМЕР_1 де проходив службу позивач ОСОБА_1 знаходиться на тиловому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . Командування військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних правових та фактичних підстав, та обставин справи. Згідно з п. 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" (далі - Порядок). Відповідно до п.7 вказаного Порядку виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік. На підставі викладеного, а також у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на виплату грошової компенсації замість неотриманого речового майна, виплата грошової компенсації можлива лише наприкінці поточного року в якому був звільнений ОСОБА_1 , тобто в 2018році. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 17.10.2018 року № 58 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був звільнений з військової служби у запас Збройних сил України за підпунктом «Г» пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із проведенням організаційних заходів).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 204 від 26.10.2018 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 , начальника служби захисту інформації та охорони державної таємниці, військової частини НОМЕР_1 з 26.10.2018 року було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (управління 26 об`єднаного загону), з усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Новокодацького РВК міста Дніпра.
26.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив здійснити виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.
Начальником речової служби та начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 було складено довідку № 1 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , в якій загальна вартість речового майна, що підлягало видачі складає 42 617,82 грн.
У зв`язку з відсутністю відповідних виплат, 19.02.2020 року позивач повторно звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив здійснити виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.
Листом № 23/13-185 від 05.03.2020 року за підписом командира військової частини НОМЕР_1 на вказану заяву позивачу було надано відповідь, в якій зазначено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 на підставі його листа на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно було встановленим порядком подано (надіслано) запит (заявку) до розпорядника коштів - для виділення передбаченим чинним законодавством порядком грошових коштів для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. Виплата грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р., № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» здійснюється за наявності фінансування. А також, додатково повідомлено, що відповідно схеми закріплення військових частин по тиловому забезпеченню (згідно телеграми №38-5/1 р-5 від 18.02.2010 року) військова частина НОМЕР_1 знаходиться на забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .
Вважаючи, що відповідачі вчиняють протиправну бездіяльність щодо невиплати належної йому компенсації вартості за неотримане речове майно позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок №178).
Вказаний Порядок №178 визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).
Так, пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-XII, абзацу четвертого частини третьої статті 20 Закону України "Про Національну гвардію України" та з метою впорядкування речового забезпечення Національної гвардії України Міністерство внутрішніх справ України наказом від 07.06.2017 року № 475 затверджено Інструкцію з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, яка визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період (далі - військовослужбовці) та працівників.
Згідно з пункту 15 розділу ІІІ Інструкції №475 військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».
З аналізу вищенаведених норм слідує, що грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Отже у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Як було встановлено судом позивач звертався з відповідним рапортом до командира військової частини, в якій він проходив військову службу.
Відповідно до довідки № 1 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , загальна вартість речового майна, що підлягало видачі складає 42 617,82 грн.
Однак, така компенсація позивачу не виплачена.
Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання.
Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що невиплата грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідки № 1 при звільненні ОСОБА_1 зі служби є протиправною бездіяльністю з боку відповідачів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
При цьому, враховуючи, що військова частина НОМЕР_1 , в якій проходив службу позивач, знаходиться на забезпеченні військової частини НОМЕР_2 (яка підготувала довідку про вартість речового майна), суд вважає за необхідне зобов`язати саме військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу невиплачену грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 42 617,82 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частина НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби та виключенні з 26.10.2018 року зі списків особового складу суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) невиплачену грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби та виключенні з 26.10.2018 року зі списків особового складу у розмірі 42 617,82 грн. (сорок дві тисячі шістсот сімнадцять грн. 82 коп.)
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна