Справа № 640/13275/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2020 року м. Київ № 640/13275/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши, до подання позовної заяви, у порядку письмового провадження, заяву вих. № 24 від 12.06.2020 «Про забезпечення позову»

ОСОБА_1
до (особи, які можуть отримати статус учасників справи): Міністерства внутрішніх справи України, Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справи України, Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справи України, Департаменту юридичного забезпечення Міністерства внутрішніх справи України, Сектору державного нагляду за охороною праці Міністерства внутрішніх справи України, Управління поліції охорони в місті Києві, Департаменту поліції охорони, Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справи України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 або Заявник) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд заборонити відповідачу - Міністерству внутрішніх справ України вчиняти наступні дії, що суперечать положенням постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», а саме: повертати Міністерству внутрішніх справ України без розгляду заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2019 року (разом з додатками до неї) щодо можливої виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відповідно.

Подаючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що 01.04.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою (рапортом) до начальника Управління поліції охорони в місті Києві як до органу, в якому проходив службу. У свою чергу Управління поліції охорони в місті Києві правомірно прийняло заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги, склало висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги та направило на адресу МВС України щодо прийняття рішення про проведення спірної виплати.

Проте листом «Про повернення матеріалів» від 05.03.2020 за № 7750/15-2020 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України протиправно повернув органу поліції зазначені матеріали без прийняття відповідного рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, позаяк обов`язок щодо прийняття рішення про призначенню або про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України після надходження до нього необхідних документів органом, в якому проходив службу працівник міліції.

06.05.2020 представником за довіреністю Мисилюком С.В. було отримано копію висновку про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (із змінами).

Даний документ був складений Управлінням поліції охорони в місті Києві для подання його разом з матеріалами для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , звільненому з ОВС з 13.01.2015, який на момент звільнення мав спеціальне звання прапорщика міліції та займав посаду міліціонера по охороні КФУ Печерського ВДСО УДСО при ГУМВС України в місті Києві.

08.05.2020 Управлінням поліції охорони в місті Києві було скеровано повторно заяву ОСОБА_1 та висновок з усіма необхідними додатками.

Мотивуючи викладені у заяві обставини Заявник, в розрізі питань очевидності ознак протиправності бездіяльності МВС України, та небезпеки заподіяння шкоди позивачу, примічає, що МВС України всупереч постанові КМУ № 850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», вчиняє дії, які не лише порушують основні принципи верховенства права, але й порушують гарантовані державою права на соціальний захист з боку держави, колишнім працівникам міліції - зокрема особам, що отримали статус інвалідності в наслідок захворювання, що пов`язане з проходження служби в ОВС.

Згідно листа Управління поліції охорони в місті Києві від 27.05.2020, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги (ОГД) ОСОБА_1 , зареєстровані за вхідним номером № 29860 від 19 травня 2020 року у Міністерстві внутрішніх справ України, на даний час перебувають в Департаменті фінансового забезпечення МВС України. Зокрема здійснивши дзвінки за номерами телефонів: 044-254-90-98 (приймальня Державного секретаря ОСОБА_5 ); НОМЕР_1 (канцелярія) та за номером НОМЕР_2 ( ОСОБА_6 ) - підтвердили дану інформацію. Крім того ОСОБА_6 додатково повідомляла, що крім Департаменту фінансово-облікової політики МВС України дане питання також покладене на: Департамент охорони здоров`я та реабілітації МВС України, Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України, Департамент юридичною забезпечення Міністерства внутрішніх справ України на сектор державного нагляду за охороною праці Міністерства внутрішніх справ України, департамент юридичного забезпечення. Натомість нормативно-правовий порядок (акт) щодо призначення саме такого кола департаментів у МВС України - відсутній.

Позивач відзначає про неотримання, внаслідок грубої бездіяльності МВС України, у період з квітня 2019 року по червень 2020 року гарантованої державою грошової допомоги, необхідної для лікування.

ОСОБА_1 зауважує, що заява про забезпечення позову подається до пред`явлення позову і обумовлена тим, що з 19 травня 2020 року на розгляді у Міністерстві внутрішніх справ України знаходяться матеріали направлені Управлінням поліції охорони в місті Києві 08.05.2020 повторно, а саме: заява ОСОБА_1 , висновок «про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом Україн від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (із змінами)», та враховуючи очевидні ознаки протиправності дій МВС України, що виражені у бездіяльності стосовно прийняття рішення (лист Міністерства внутрішніх справ України «Про повернення матеріалів» № 7750/15-2020 від 05.03.2020) по заяві ОСОБА_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрату працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Дані матеріали як зазначає Управління поліції охорони в місті Києві неодноразово поверталися МВС України без розгляду (копія листа від 31 березня 2020 року № Б-6/43/29/05/04-2020).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про забезпечення позову внесено до системи автоматизованого розподілу та передано для розгляду судді Пащенку К.С.

За ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладені процесуальні приписи ч. 1 ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути подану Заявником заяву.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши викладені Заявником в заяві обставини та наявні у такій заяві докази, вирішуючи по суті подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як слідує із заяви, публічно-правовий спір між сторонами пов`язується, на думку Заявника, з обставинами протиправної бездіяльності МВС України, та прийняття означених у заяві рішень з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим наявні підстави для їх скасування.

Суд відмічає, що викладені в заяві обставини в площині правової оцінки питань протиправності відповідних рішень підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті.

Окремо варто наголосити, що на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності окреслених вище рішень та бездіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що Заявником у заяві не доведено, в контексті ст. 150 КАС України, наявність обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи, що станом на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності рішень, з урахуванням того, що до поданої заяви не надано відповідних достатніх та беззаперечних доказів, а судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Заявника до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь ОСОБА_1 , суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому відсутніми є підстави для її задоволення.

Також суд відмічає, що у межах змісту заяви позивачем зауважено про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору, оскільки він є особою з інвалідністю II групи.

З приводу зазначеного, суд вказує таке.

У відповідності до частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд, дослідивши обставини у справі, прийшов до висновку про задоволення заяви позивача про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви вих. № 24 від 12.06.2020 «Про забезпечення позову».

3. Відмовити у задоволенні заяви вих. № 24 від 12.06.2020 «Про забезпечення позову» ОСОБА_1 .

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко