Справа № 200/4754/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 р. Справа№200/4754/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (85500, Донецька область, смт.Велика Навосілка, вулиця Центральна, 103, ) про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 27.03.2019 року, ОСОБА_1 звернувся на адресу Великоновосілківського об`єднаного УПФУ в Донецької області з заявою, про призначення пенсії за віком згідно ч.3 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням №957 від 26.06.2019 року відповідачем було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не має необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах. Позивач не отримавши відповідь на своє звернення від 27.03.2019 року, вимушений був звернутись з повторною заявою від 04.02.2020 року.

Рішенням від 10.02.2020 року № 599 Позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ч. З ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не має необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах.

Не погоджуючись с прийнятими рішеннями Позивач вважає за необхідне звернутись з адміністративним позовом до суду.

Відповідач приймаючи вказане рішення, зазначає, що у період роботи з 31.10.2001 року по 19.05.2004 року в якості електрослюсаря підземного на ДТ «Арктіквугілля» не зараховано до пільгового стажу роботи згідно архівної довідки від 15.11.2019 року № 9006-с, оскільки документально не підтверджена інформація про зайнятість протягом повного робочого дня під землею з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

При цьому у рішенні від 10.02.2020 року № 599 Відповідач зазначає, що відповідно до наданих документів та даних в Індивідуальних відомостях про застраховану особу. Позивач має 51 рік 6 місяців 24 дні страхового стажу, з них 23 роки 2 місяці 19 днів стажу роботи на підземних роботах.

Вважає, що дії Відповідача є незаконними та такими, що порушують норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та позбавляють Позивача права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах та просить суд

визнати незаконними дії Великоновосілківського об`єднаного Управління ПФУ в Донецької області та скасувати Рішення № 957 від 26.06.2019 року в частині відмови в зарахуванні довідок при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах,

визнати незаконними дії Великоновосілківського об`єднаного Управління ПФУ в Донецької області та скасувати Рішення № 599 від 10.02.2020 року в частині відмови в зарахуванні довідок при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах,

зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління ПФУ в Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду та відповідних довідок про стаж роботи та заробітну плату,

зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління ПФУ в Донецької області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 27.03.2019року, згідно поданої заяви та доданих документів з урахуванням періодів робити з 31.10.2001 року по 19.05.2004 року на посаді електрослюсаря підземного па ДТ «Арктіквугілля», що дає право на призначення пенсії відповідно до вимог ч. З статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити заборгованість з пенсії.

У зв`язку з тим, що позовна заява була подана без дотримання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року позовна заява була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою позивачеві був встановлений строк для усунення недоліків, шляхом надання суду вірного коду ЄДРПОУ відповідача.

Позивач виконав вимоги ухвали, тим самим усунувши недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 26 травня 2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

22 червня 2020 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував наступним.

Позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-1У «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій не менше 20 років.

Оскільки в документах наданих Позивачем для підтвердження роботи в період з 31.10.2001 по 19.05.2004 на руднику «Баренцбунг» Державного тресту (ГТ) «Арктикуголь» відсутня інформація, яка б підтверджувала зайнятість Позивача протягом повного робочого дня під землею і особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, управління немає підстав для зарахування періоду роботи з 31.10.2001 по 19.05.2004 до пільгового стажу роботи.

Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства, зазначені вище документи, надані Позивачем, не можуть бути врахованими під час призначення пенсії за віком па пільгових умовах. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , управління просить відмовити у повному обсязі.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Курахівським МВ Мар`їнського РВ УМВС України в Донецькій області 18.04.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 .

Відповідач, Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України яке є юридичною особою , 85500, Донецька обл., смт.Велика Новосілка, вулиця Центральна, 103 та суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до рішення № 957 від 26.06.2019 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки немає необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах.

Відповідно до рішення № 599 від 10.02.2020 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за віком, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки немає необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах.

Згідно трудової книжки ВБ № 111042, ОСОБА_1 , працював з 31.10.2001 року по 19.05.2004 року на посаді електрослюсаря підземного на ДТ «Арктіквігілля».

Щодо строків звернення до суду.

Позивач в адміністративному позові подав заяву щодо визнання поважними причини пропуску строку та поновлення строку на звернення до суду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено судом під час розгляду справи, не зарахування до загального трудового стажу періоду для призначення пенсії є протиправними діями суб`єкта владних повноважень.

Отже, згідно з нормами частини другої статті 46 Закону № 1058-IV звернення позивача до суду не може бути обмежено будь-яким строком.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з п. а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З дослідженої у судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що в ній належно відображено спірний період роботи позивача на підприємстві на ДТ «Арктіквігілля» з 31.10.2001 року по 19.05.2004 року.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що період роботи позивача з 31.10.2001 року по 19.05.2004 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Щодо позовних вимог позивача, зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 27.03.2019 року.

Статтею 23 Закону № 1058-IV визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та у судовому порядку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затверджених затвердженого постановою правління пенсійного фонду України 30.04.2002 року за п.8-2 (надалі положення), серед основних завдань управління є, зокрема завдання призначення (перерахунку) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Відповідно до п.п. 6 п. 2.2 Положення, управління, відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Суд зазначає, що, в даному випадку, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається, перераховується пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, перерахунку. З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсію - є необґрунтованими.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (85500, Донецька область, смт.Велика Навосілка, вулиця Центральна, 103, ) про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області та скасувати Рішення № 957 від 26.06.2019 року в частині відмови в зарахуванні довідок при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати незаконними дії Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області та скасувати Рішення № 599 від 10.02.2020 року в частині відмови в зарахуванні довідок при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (85500, Донецька область, смт.Велика Навосілка, вулиця Центральна, 103, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), з урахуванням висновків суду та відповідних довідок про стаж роботи та заробітну плату.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (85500, Донецька область, смт.Велика Навосілка, вулиця Центральна, 103) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 23 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков