Справа № 300/808/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2020 р. справа № 300/808/20
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив у строк, встановлений судом в ухвалі від 14.04.2020.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 20.04.2010 отримав свідоцтво про державну реєстрацію за № 003454, основний вид економічної діяльності 03.22, клас професійного ризику виробництва 2. Позивач взятий на облік в контролюючому органі 21.04.2010.
04.02.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як постачальник та ФГ «Візит-Покуття» як замовник уклали договір поставки № 04/02/2019, згідно якого постачальник зобов`язувався поставити та передати у власність замовника товар згідно рахунку. Замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (а.с. 53).
На підставі наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 05.11.2019 № 340 (а.с. 93), направлення від 05.11.2019 № 384 (а.с. 94) представником Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в період з 07.11.2019 по 13.11.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.10.2016 по 30.09.2019.
- пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177, пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем не надана Книга обліку доходів і витрат за період, за який проводиться перевірка;
- пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не подано звітність про суми нарахування заробітної плати за грудень 2016 року та грудень 2017 року;
- пункту 1 частини 1 статті 7, пункту 4 частини 2 статті 6, частини 2 статті 9, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого перевіркою донараховано єдиний соціальний внесок за грудень 2016 року та грудень 2017 року в розмірі 5610,00 грн.;
- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.4, пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України , в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 187590,40 грн.;
- підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого недоутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності за ІІ квартал 2019 року в сумі 1632,95 грн.;
- статті 21, статті 22, статті 23, статті 24, статті 94, статті 95 Кодексу законів про працю України, статті 3 Закону України «Про оплату праці» та положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» (а.с. 72-92).
20.01.2020 позивач подав до Державної податкової служби України скаргу в порядку адміністративного оскарження на вищевказані податкові повідомлення-рішення (а.с. 32-33).
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).
Відповідно до пункту 291.2 статі 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі чотири групи платників єдиного податку.
В даному випадку, позивач перебував на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІІ групи.
Так, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 7000000 гривень.
Натомість пунктом 291.5 статті 291 ПК України встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення.
Суд звертає увагу на те, що перелік корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827.
Так, до корисних копалин загальнодержавного значення відноситься сировина піщано-гравійна: галька, гравій, піщано-гальковий матеріал, ракуша.
При цьому, в переліку корисних копалин місцевого значення міститься сировина піщано-гравійна: пісок. Також до корисних копалин місцевого значення входять інші корисні копалини, що не включені до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення.
В даному випадку, позивач здійснив видобування та реалізацію піщано-гравійної суміші та щебеню, які на думку контролюючого органу, відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.
Суд звертає увагу на те, що така речовина як щебінь не міститься в переліку корисних копалин ні загальнодержавного значення, ні місцевого значення, а отже, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 її слід віднести до інших корисних копалин місцевого значення.
Що стосується піщано-гравійної суміші, то для визначення до якого виду корисних копалин така речовина відноситься загальнодержавного чи місцевого значення, необхідно встановити її склад, оскільки обидва переліки, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827, містять сировину піщано-гравійну.
В матеріалах справи наявна копія Висновку експертного дослідження від 17.12.2019 № ЕД-19/109/20-2МРВ/19, складеного судовим експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України за результатом експертного дослідження ґрунтів на земельній ділянці позивача в селі Драгасимів, Снятинський район, Івано-Франківська область. (а.с. 34-40).
Згідно Висновку експертного дослідження від 17.12.2019 № ЕД-19/109/20-2МРВ/19 за механічним складом грунт на території земельної ділянки в селі Драгасимів, Снятинський район, Івано-Франківська область, належної позивачу, складається з середнього суглинку темно-коричневого кольору, коричневого легкого суглинку з камінням, піщаного грунту, насипного грунту зі щебенем і залишками будівельних матеріалів. Суглинки містять каміння, зокрема валуни (40-60% за масою). Піщаний грунт містить незначні включення гравію (3-7% за масою). Щебінь та будівельне сміття носять техногенний характер, пов`язаний з діяльністю людини. Вищевказаний Висновок експертного дослідження від 17.12.2019 № ЕД-19/109/20-2МРВ/19 вказує на те, що піщано-гравійна суміш не підлягає класифікації як галька, гравій, піщано-гальковий матеріал або ракуша, а є суглинком з домішками каміння, зокрема валуни (40-60% за масою), гравію (3-7% за масою), а щебінь та будівельне сміття носять техногенний характер, пов`язаний з діяльністю людини.
Таким чином, віднесення контролюючим органом щебеню та піщано-гравійної суміші, видобутих та реалізованих ФГ «Візит-Покуття» в лютому місяці 2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно договору поставки № 04/02/2019 від 04.02.2019, до корисних копалин загальнодержавного значення, є передчасним, оскільки не ґрунтується на жодних дослідженнях складу таких речовин, а здійснено виключно на власний розсуд інспектора, який проводив податкову перевірку, та який не має на це відповідної компетенції.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з підпунктом 298.2.1 пункту 298.2 статті 298 ПК України для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву.
Відповідно до підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Отже, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в лютому місяці 2019 року здійснено видобуток та реалізацію корисних копалин загальнодержавного значення, чим порушив умови перебування позивача на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІІ групи. Як наслідок відповідачем не доведено суду про те, що в позивача виник з 01.04.2019 передбачений підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України обов`язок щодо переходу на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України.
Суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено правовий порядок для суб`єктів владних повноважень, згідно якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 21.1 статті 21 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Згідно встановлених в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв правомірності рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, їх посадових осіб - рішення суб`єктів владних повноважень повинні прийматися (вчинятися) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В той же час, положенням підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Решту суми судового збору в розмірі 3695,76 грн. (з розрахунку: 6306,00-2610,24) є зайво сплаченими. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що зайво сплачена сума судового збору повертається лише за клопотанням особи, яка його сплатила. Такого клопотання позивачем суду не подано.
Таким чином, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 2610,24 грн. судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , село Драгасимів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78361.

Відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 43142559, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.