Справа № 200/13799/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 р. Справа№200/13799/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про зобов`язання здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (відповідач), відповідно до якого просить суд:

- зобов`язати відповідача здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу щодо позивача з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 11 659,98 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, зазначила, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/6402/19-а визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 16.04.2019 року № Ф-87563-45.

Після набрання рішення законної сили позивач спрямувала на адресу відповідача заяву, в якій просила здійснити коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом погашення (зменшення) нарахованої їй заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 11659,98 гривень, проте, її не було задоволено.

Позивач вважає, що відмова відповідача щодо проведення відповідних дій по коригуванню облікових даних в інтегрованій картці платника шляхом погашення сум заборгованості з єдиного внеску протиправна та просить суд зобов`язати відповідача здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом зменшення заборгованості з єдиного внеску на суму 11659,98 гривень.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що позивач самостійно задекларувала до сплати відповідні суми єдиного внеску.

Звернув увагу суду на те, що у позовній заяві позивач апелює рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2019 по справі №200/6402/19-а яким скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) та кореспондує цей факт з приписами п.2 ч.1 розділу VI Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, відповідно до якого первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема, рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені/суми єдиного внеску за результатами судового оскарження).

Проте, відповідач зазначає, що такі посилання є недоречними, оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2019 по справі №200/6402/19-а не скасовувалось рішення щодо нарахування сум єдиного внеску, а лише скасована вимога про сплату боргу, винесена відповідно до ч. 4 ст. 25 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 (далі Закон №2464), що не може бути наслідком внесення змін до ІКП платника податків, з огляду на те, що вимога не є тим документом, на підставі якого в ІКП нараховуються суми єдиного внеску.

Відповідач вважає, що зобов`язання з єдиного внеску нараховані відповідно до звітності позивача, а вимога виноситься у зв`язку з несплатою нарахованих раніше зобов`язань з ЄВ на підставі самостійно поданої звітності платником, от же її скасування не може мати наслідком внесення змін в інтегрованій картці платника.

Крім того відповідач зазначив, що Закон № 2464 не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, про що неодноразово зазначав Верховний суд у своїх постановах, зокрема у постановах від 21 серпня 2019 року (справа № 360/137/19), від 25 жовтня 2019 року (справа № 805/432/17-а) та інших.

Представники сторін у призначене на 02 березня 2020 року судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 вказаної статті встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 7-8)

Судом встановлено, що позивач з 14.08.2015 року по 21.01.2016 року була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та була платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів (на той час - Красноармійська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Донецькій області, натепер - Покровсько-Добропільське управління Головного управління ДФС в Донецькій області, с. Гришине Покровського (Красноармійського) р-ну Донецької обл.), з основним видом діяльності за кодом КВЕД 47.11 «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний)», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 72-74).

31.01.2016 року позивачем подано до контролюючого органу звіт № про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д-5 річна) за №F3000509 (а.с.54-556), у якому загальна сума нарахованого єдиного внеску за 2015 рік становить 14344,98 грн.

Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів у позивача наявна заборгованість, у зв`язку з чим ГУ ДФС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 листопада 2018 року № Ф-87563-45 у сумі 11659,98 грн.

Відповідно до розрахунку вказаної вимоги, наданого відповідачем, її було сформовано за період з 09 лютого 2016 року (а.с.24).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі №200/6402/19-а позовні вимоги були задоволені, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 16.04.2019 року № Ф-87563-45 (а.с. 9-12).

Підставою для скасування вимоги, суд зокрема зазначив, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

07 жовтня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою у якій просила здійснити дії щодо коригування облікової даних інформаційної системи доходів і зборів шляхом зменшення заборгованості позивачу з єдиного внеску на вказану суму.

Листом від 11 листопада 2019 року №22784/10/05-99-10-03-07 відповідач відмовив у задоволенні заяви щодо коригування облікової даних інформаційної системи доходів і зборів, зазначивши про те, що у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 200/6402/19-а не міститься жодних вимог щодо зобов`язання Головного управління ДФС у Донецькій області провести відповідні дії по коригуванню облікових даних в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом погашення (зменшення) сум заборгованості з єдиного внеску (а.с. 13-15).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року №2464 (далі Закон 2464), дія цього закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно п.2 частини 1 статті 7 Закону 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст.4 Закону - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Позивач в даних правовідносинах виступає в якості платника єдиного внеску відповідно до вимог Закону №2464.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно абз.3 ч.8 ст.9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у п.4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4 Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У відповідності до ч.12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Аналіз наведених норм доводить, що платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. При наявності недоїмки у платника контролюючі органи мають право зараховувати сплачений єдиний внесок у рахунок погашення недоїмки за попередні періоди.

Судом встановлено, що позивачем самостійно подано звіт від 31.01.2016 року за № форми №Д-5 (річна) про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в якому самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску та суму до сплати за 2015 рік у розмірі 14344,98 грн.(а.с.54-56).

Відтак, позивачем самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску та суму до сплати, тобто таке зобов`язання є узгодженим, тому сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (далі Інструкція №449). Відповідно до п. 2 р. VI Інструкція №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Таким чином, відповідачем правомірно було самостійно обчислено суми єдиного внеску, позивачу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Відповідно до пунктів 3-5 ч. 2 зазначеної статті центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску; формує та веде реєстр страхувальників Державного реєстру, здійснює заходи щодо забезпечення доступу до даних Державного реєстру відповідно до цього Закону.

Як вже зазначалось судом, згідно ч. 4 ст. 8 Закону 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, а адміністрування - Податковим кодексом України (далі - ПК України), та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують, окрім іншого, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; організовують інформаційно-аналітичне забезпечення та автоматизацію процесів адміністрування.

Пунктом 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, крім іншого, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Відповідно до ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно пп. 72.1.1.1 пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, інших звітних документах.

Приписами п. 74.1 ст. 74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

З метою ведення оперативного обліку платежів до бюджету наказом Міністерства фінансів від 7 квітня 2016 року № 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881, затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Крім цього суд зауважує, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наприклад зі сплати ЄСВ, а надавав можливість, на період антитерористичної операції, не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

На вказану обставину неодноразово звертав увагу Верховний суд, зокрема у постановах від 21 серпня 2019 року (справа № 360/137/19), від 25 жовтня 2019 року (справа № 805/432/17-а) та інших.

Суд звертає увагу позивача на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/6402/19-а визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 16.04.2019 року № Ф-87563-45 не в силу того, що позивачу вказану суму ЄСВ нараховано протиправно, а в силу того, що (станом на момент прийняття вказаного рішення) позивач звільнялась від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Отже, відповідні суми ЄСВ, виконання зобов`язання зі сплати яких позивачу було фактично лише відтерміновано, правомірно нараховані відповідачем в силу положень Закону № 2464-VІ, а не на підставі вимоги про сплату від 16.04.2019 року № Ф-87563-45, скасованої судом.

Більше того, 13.02.2020 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи, яким виключено п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, а, отже, скасовано і право позивача не виконувати його зобов`язання зі сплати ЄСВ у встановлені строки (своєчасно) та у повному обсязі.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що нарахування позивачу фіскальним органом та відображення у інформаційної системи податкового органу єдиного внеску в сумі 11 659,98 грн. щодо позивача є правомірним, а позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про зобов`язання здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу відмовити повністю.

Повне рішення складене 19 червня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу 6 Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.І. Бабіч