Справа № 300/2540/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про забезпечення позову
"23" червня 2020 р. Справа № 300/2540/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Судді Микитюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання - Костюк О.С.,
представників позивача - Романіва М.І., Шургот О.В.,
представника відповідача Івано-Франківської міської ради - Медицької С.В.,
представника третьої особи ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" - Абрам`юка А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву про забезпечення позову в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: Івано-Франківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО"
про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25, п.9.2 рішення Івано-Франківської міської ради від 07.06.2019 №140-26, п.18 рішення Івано-Франківської міської ради від 18.12.2019 №404-34, визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , 23.12.2019 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25 та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтям 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків (т.1, а.с. 83-85).
09.01.2020 представником позивача зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т.1, а.с. 99-100).
03.02.2020 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Івано-Франківської міської ради про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 04.02.2020 клопотання представника Івано-Франківської міської ради від 03.02.2020 про розгляд справи №300/2540/19, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено, призначено розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін (т.1, а.с. 124-125).
Ухвалою суду від 04.03.2020 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" (т.1, а.с.155-156).
На адресу суду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, яку протокольною ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято.
Ухвалою суду від 12.05.2020 залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача відділ Держгеокадастру у м. Івано-Франківську (т.2, а.с.78-79).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 замінено відповідача (співвідповідача) відділ Держгеокадастру у м. Івано-Франківську належним відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області (т.2, а.с. 98-100).
У судовому засіданні представники позивача заяву про вжиття заходів забезпечення позову підтримали, з підстав викладених у даній заяві.
Представник Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні щодо задоволення заяви про забезпечення позову заперечила, зазначила, що будівельні роботи на спірній земельній ділянці не проводяться.
Представник третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення заяви про забезпечення позову заперечив, зазначив, що будівельні роботи не проводяться, а ведуться тільки підготовчі роботи, а саме зняття верхнього шару грунту та проведення комунікацій.
Представник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, оцінивши підстави даної заяви, судом встановлено наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції статті від 15.01.2020), позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Аналіз наведених норм вказує, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.
Так, заявником в заяві про забезпечення позову наголошено на тому, що на земельній ділянці, щодо якої виник спір на вулиці АДРЕСА_2 , фактично розпочаті будівельні роботи, а саме знято верхній шар ґрунту та викопано траншеї для проведення комунікацій, що підтверджується долученими фотокартками, та не заперечувалося представником третьої особи у судовому засіданні.
Отже наведене дає підстави суду вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Відтак, встановлення таких заходів забезпечення адміністративного позову до вирішення судом спору у даній справі має відповідати предмету позову, та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Разом з тим невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 150, 153, 154, 241-243, 248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
У Х В А Л И В:
Заяву представника ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25, п.9.2 рішення Івано-Франківської міської ради від 07.06.2019 №140-26, п.18 рішення Івано-Франківської міської ради від 18.12.2019 №404-34, визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, - задовольнити частково.
Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання в повному обсязі.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 295 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом та відповідно до статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Микитюк Р.В.