Справа № 260/1722/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1722/19 пров. № А/857/2425/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Гебеш С.А., час ухвалення судового рішення 13 год 29 хв у м. Ужгороді, час складання повного тексту судового рішення 17 січня 2020 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач) щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, зобов`язати відповідача зарахувати до загального трудового стажу наступні періоди його роботи з 01.01.1992 по 31.12.1999 в ТзОВ «Гурмант» та з 10.01.2000 по 30.11.2010 в ТзОВ «Ласточка» та зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити йому пенсію за віком з урахуванням спірних періодів роботи, починаючи з 24.04.2019.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, зобов`язано відповідача зарахувати йому до загального трудового стажу наступні періоди його роботи, зокрема, з 01.01.1992 по 31.12.1999 в ТзОВ «Гурмант» та з 10.01.2000 по 30.11.2010 у ТзОВ «Ласточка» та зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 з 24.04.2019 з врахуванням до трудового стажу спірних періодів роботи, а також з врахуванням позиції суду, яка зазначена судом в мотивувальній частині рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 працював у ТзОВ «Гурман» та ТзОВ «Ласточка», які є юридичними особами приватного права Російської Федерації, у зв`язку з чим Тячівським об`єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації №7 по м. Москва та Московській області щодо підтвердження трудового стажу, набутого ОСОБА_1 на території Російської Федерації та підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів. Також, суд першої інстанції не звернув вагу на те, що у трудовій книжці позивача відсутній запис наказу про звільнення у ТзОВ «Гурман», дата звільнення та номер наказу ТзОВ «Гурман».

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 клопотання ГУ ПФУ в Закарпатській області про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції по справі №260/1722/19 було задоволено, доручено Закарпатському окружному адміністративному судді, який знаходиться на вул. Загорська, 30, м. Ужгород, 88017, забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції о 14 год 30 хв 18.06.2020.

Проте, на зазначений час, представник відповідача так і не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності представник відповідача за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Від представника позивача адвокат Романюк О.П. надійшла заява про розгляд справи без участі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 24.04.2019 позивач звернувся до Тячівського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області із заявою про призначення йому пенсії згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), надавши на підтвердження страхового стажу визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005.

Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №62 від 02.09.2019 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного 15-ти річного стажу роботи, зокрема, період роботи в ТзОВ «Гурмант» враховувати до стажу роботи немає підстав, оскільки в трудовій книжці відсутній наказ про звільнення, а період роботи в ТзОВ «Ласточка» згідно трудової книжки : звільнений 30.11.2010, а у відповіді Головним управлінням Пенсійного фонду РФ вказано ліквідацію 15.10.2009.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи у трудовій книжці чітко містять відомості щодо роботи позивача на вищевказаних підприємствах у спірні періоди, а надавати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно лише у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці. При цьому, відповідачем не дотримано норм чинного законодавства щодо врахування спірних періодів до трудового стажу для призначення пенсії по віку, а відтак відповідач в даному випадку діяв не в межах та не у спосіб, встановлений чинним законодавством щодо визначення трудового стажу, який дає право позивачу для призначення пенсії. Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ Закарпатської області призначити пенсію по віку, починаючи з 24.04.2019, суд першої інстанції відмовив у задоволенні такої, оскільки в разі задоволення такої, суд фактично перебере на себе повноваження відповідача, а питання щодо призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відноситься виключно до компетенції органів ПФУ, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років.

У частині першій статті 24 Закону №1058-IV міститься визначення, за яким страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст.24 цього Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.ст.6, 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Призначення пенсій громадянам держав-учасниць угоди відбувається за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих країн, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї угоди.

Той факт, що відповідач не зміг отримати підтвердження страхового стажу не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за обставин, коли у трудовій книжці позивача чітко вказано періоди роботи як за межами України, так і на території нашої держави.

Положеннями п.п.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637).

Згідно п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, за змістом наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи необхідно надавати лише у разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.03.2019 по справі №227/4564/16-а.

З оглянутої копії трудової книжки позивача АТ ІІ №6845476 від 02.01.1987 видно, що у ній наявні такі записи про спірний період роботи : з 01.01.1992 по 31.12.1999 у ТзОВ «Гурмант» та з 10.01.2000 по 30.11.2010 у ТзОВ «Ласточка».

З огляду вчиненого запису №12 у трудовій книжці позивача про звільнення вбачається, що він звільнений за власним бажанням, також мається відбиток печатки товариства, зазначений наказ від 05.09.1979, однак не зазначений наказ про звільнення.

З огляду вчиненого запису № 13 та 14, у трудовій книжці зазначено номер наказу та його дату, а також мається відбиток печатки товариства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами скаржника стосовно відсутності номеру наказу про звільнення у трудовій книжці позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вина позивача у неналежному заповненні його трудової книжки відсутня, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

При цьому, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленого у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а.

Крім того, суд апеляційної інстанції вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності зазначених у трудовій книжці чи у довідці даних. Неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

При цьому, суд врахував правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 по справі №687/975/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним та допустимим доказом, а саме трудовою книжкою підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення спірного періоду роботи до загального трудового стажу,

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

В частині судового рішення що не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ч.2 ст.308 КАС України.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року по справі №260/1722/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 24.06.2020.