Справа № 557/188/20
Суддя: Пацко Д. В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №557/188/20
Провадження №2-а/557/29/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

при секретарі Довгалець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної полії у Вінницькій області, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог, вказує, що 26.03.2019 на одному з постів поліції йому було повідомлено, що 19 січня 2019 патрульним поліції Герасимчуком С.С. (Управління патрульної поліції у Вінницької області) відносно позивача була винесена постанова (ЕАВ №866532) за ст. 122 ч. 1 КУпАП (здійснення стоянки ТЗ в другому ряді по вул. Вокзальній, 1-А в м. Вінниці) та накладено адміністративне покарання у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

З вказаною постановою Позивач не згоден та вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що відсутні посилання на будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Позбавлено його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, так як постанова складалась за його відсутності.

А тому, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №866532 від 19.01.2019 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Гощанського районного суду Рівненської області від 12.02.2020.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов

Представник відповідача подав відзивна позов, в якому вказує, що вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідач як особа яка наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, зробила висновок про порушення Позивачем ПДР та притягнула до адміністративної відповідальності Позивача за порушення п. 15.4 ПДР України. Посилається, що інспектор діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУ та іншими нормативно-правовими актами. А тому, вважає що ОСОБА_1 в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Доказів, що підтверджують обставини справи стороною відповідача не подано, тому числі копії самої постанови серії ЕАВ №866532.

Оскільки, відповідно до вимог ст.262 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.4 ст.229 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді Управління патрульної полії у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції від 17.04.2019 на звернення позивача про видачу копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та видачі копії відеозаписів фіксації правопорушення не виявилось можливим, так як Постанову було направлено на примусове виконання до відділу ДВС у Донецькій області, а відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів поліцейського Герасимчука С.С. та його напарника відсутні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А тому, суд не має можливості оцінити жоден доказ по справі і сам склад адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, так як копії постанови не надано суду стороною відповідача, поряд з іншими матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до ч.2ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з доводів позивача, зазначених в позовній заяві, останній категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність його вини.

Відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність, того що позивачем дійсно скоєні зазначені правопорушення, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Наявні у справі документи не дають підстав для висновку про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у справі міститься лише позов позивача та відзив, інші докази у справі відступні.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, самі по собі посилання сторони відповідача про наявний склад адміністративного правопорушення жодним чином не підтверджено, обґрунтування повинно підтверджуватись належними доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Тому, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, доказів, підстав та мотивів притягнення останнього до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення і не надано жодного доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.244-246,250,286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної полії у Вінницькій області, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серія ЕАВ №866532 від 19.01.2020 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно притягнення ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гощанський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділу VI "Прикінцевих положень» пункт 3 доповнено таким змістом: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Суддя Д.В. Пацко