Справа № 2340/4006/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року справа № 2340/4006/18

18 годин 22 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 2340/4006/18

за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» (вул. Європейська, 1, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник позивача Мельник А.Ю. за посадою, дорученням]

до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Каландирець А.Ю. згідно відомостей з ЄДР]

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Ватутінська міська рада Черкаської області (вул. Дружби, 8, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник третьої особи не прибув]

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийняв рішення.

01.10.2018 Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» (далі позивач), звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Ватутінська міська рада Черкаської області, просить:

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення рішення (далі ППР) від 27.06.2018 № форми «Д» за платежем податок на доходи фізичних осіб, яким нараховано суму грошових зобов`язань 457928,64 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 322 378 грн 12 коп, пеня у сумі 135 550 грн 52 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 (суддя Тимошенко В.П.), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 2340/4006/18 касаційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» задоволено частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 2340/4006/18 зазначено, що вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 Податкового кодексу України, належить з`ясувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді ненарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання. Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою відповідні доводи платника податків та не досліджено зміст акта перевірки, як такого, на предмет суті встановлених порушень не надано правової оцінки правильності обраного контролюючим органом виду відповідальності, встановленої Податковим кодексом України саме за такі порушення, обмежившись лише констатацією застосованих контролюючим органом розмірів штрафної санкції.

17.03.2020 справа № 2340/4006/18 за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа Ватутінська міська рада Черкаської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та згідно протоколу розподілу передана судді Л.В. Трофімовій.

Ухвалою від 17.03.2019 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 30.03.2020. Ухвалою від 30.03.2020 відкладено підготовче засідання до 28.04.2020. Ухвалою від 28.04.2020 продовжено термін проведення підготовчого судового засідання на 30 днів з 16.05.2020, призначено підготовче судове засідання на 19.05.2020. Ухвалою від 19.05.2020 здійснено заміну первинного відповідача у справі № 2340/4006/18 Головного управління ДФС у Черкаській області правонаступником Головним управління ДПС у Черкаській області, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 15.06.2020. Ухвалою від 15.06.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 15.06.2020.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 27.04.2018 до 29.05.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проводилась документальна планова виїзна перевірка Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» з питань дотримання законодавства за період з 01.01.2015 до 31.12.2017. Позивач звертає увагу, що період з 01.01.2015 до 01.05.2015 знаходиться поза межами строку давності, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі Кодекс № 2755). Позивач зазначає, що у 2016 2017 роках відповідачем тричі проводилась документальна виїзна перевірка Ватутінського КВП «Водоканал» з питань дотримання законодавства за період з 01.01.2015 до 31.12.2017 і нараховано штрафні санкції та пеня з податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) за 2015 рік, тому у відповідача не було підстав для проведення повторної планової перевірки у 2018 році вчетверте з ПДФО за один і той же дубльований період 2015 року. Неправомірно нараховано пеню за період з 01.01.2015, позаяк в акті перевірки у таблиці порушень сплати ПДФО не зазначено про початок обчислення грошового зобов`язання. Заборгованість з виплати заробітної плати виникла через несплату комунальним підприємством «Водопостачання та водовідведення Звенигородської міської ради» за послуги комунальним підприємством «Водоканал» Звенигородської міської ради, яка є третьою особою. Відповідачем неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції згідно статті 127 Кодексу № 2755, позаяк податкові зобов`язання податковим агентом з ПДФО було нараховано, утримано і сплачено, а застосуванню до несвоєчасно частково-сплачених сум в квітні 2016 року належала стаття 126 Кодексу № 2755. Зазначені обґрунтування викладено і у письмових поясненнях від 28.04.2020 (а.с.182-189 т.2). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, 29.10.2018 подав відзив на позов (а.с.63-67 т.1), 21.11.2018 заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного ППР від 27.06.2018 № (а.с.35 т.1) став акт перевірки від 05.06.2018 № 226/23-00-14-0107/24359125 «Про результати документальної планової виїзної перевірки КВП «Водоканал» (а.с.21-34) у висновках якого зазначено про встановлені порушення: вимог підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті163, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпунктів 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу №2755, у результаті чого несвоєчасно перераховано до бюджету ПДФО за період з 01.12.2015 до 30.04.2016 у сумі 291 184 грн 98 коп; за період з 01.05.2016 до 30.09.2017 від суми ПДФО 415 414 грн 43 коп. З урахуванням ст. 126, 127, 129 Кодексу № 2755 та акту перевірки відповідачем розраховано штрафну (фінансову) санкцію та пеню за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань. Відповідач зазначає, що з урахуванням статті 102 Кодексу № 2755 пеня за несвоєчасну сплату ПДФО за період січня 2015 року до квітня 2015 року у сумі 65095,64 грн не була включена до спірного ППР №. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа свого представника у судове засідання не направила, 15.06.2020 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до витягу з ЄДР засновником Ватутінського КВП «Водоканал» є Ватутінська міська рада Черкаської області. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Згідно частини 1 статті 51 Закону № 280/97 виконавчим органом міської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Частиною 2 статті 52 Закону № 280/97 встановлено, що виконавчий комітет ради попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем, їх представниками аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на таке.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» зареєстровано як юридичну особу 12.08.1996 (а.с.19 т.1). Позивача узято на облік в Звенигородській ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області як платника податків 24.09.1996 (а.с.18 т.1 зворотній бік).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Кодексом №2755. Згідно пункту 75.1 статті 75 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом. Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу №2755 документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Судом встановлено, що 05.06.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 16.04.2018 №740 (а.с.69 т.1) та направлень на перевірку виданих Головним управлінням ДФС у Черкаській області, від 26.04.2018 №771/23-00-14-010 (а.с.71 т.1) та №733/23-00-13-0409 (а.с.72 т.1) посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку КВП «Водоканал» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 до 31.12.2017 з урахуванням пункту 102.1 статті 102 Кодексу №2755. Наказ від 16.04.2018 №740 на проведення перевірки було вручено уповноваженій особі позивача 16.04.2018, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою (а.с.70 т.1), тобто за 10 днів до дня початку перевірки. Відомостей стосовно скасування/визнання недійсним наказу від 16.04.2018 №740 позивачем не надано.

Результати перевірки оформлено актом від 05.06.2018 № 226/23-00-14-0107/24359125 (а.с.21-34 т.1) у якому зафіксовано порушення вимог: підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу № 2755, у результаті чого несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01.12.2015 до 30.04.2016 у сумі 291184,98 грн; вимог підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпунктів 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу № 2755, у результаті чого несвоєчасно перераховано до бюджету ПДФО за період з 01.05.2016 до 30.09.2017 у сумі 415414,43 грн. На підставі акта від 05.06.2018 № 226/23-00-14-0107/24359125 відповідачем прийнято ППР від 27.06.2018 № форми «Д» за платежем ПДФО про нарахування суми грошових зобов`язань у сумі 457928,64 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 322 378 грн 12 коп, пенею у сумі 135 550 грн 52 коп. Згідно розрахунку до оскаржуваного ППР відповідно до пункту 126.1 статті 126 Кодексу № 2755 нараховано за період з грудня 2015 року до квітня 2016 року штраф у сумі 58236,99 грн (а.с.35 зворотній бік), відповідно до пункту 127.1 статті 127 Кодексу № 2755 нараховано за період з травня 2016 року до серпня 2017 року штраф у сумі 264141,13 грн (а.с.36 т.1).

У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 2340/4006/18 зазначено, що вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 Кодексу № 2755, належить з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді ненарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання.

Кодексом №2755 визначено: (підпункт 14.1.156 статті 14) податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством; (підпункт 14.1.39 статті 14) грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; Згідно підпункту 14.1.166 статті 14 податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний дохід для цілей розділу IV Кодексу №2755 податок на доходи фізичних осіб, платник податку на доходи фізичних осіб, оподаткування податком на доходи фізичних осіб, дохід фізичної особи, який підлягає оподаткуванню; податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 статті 14); роботодавець юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво), яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами (підпункт 14.1.222 статті 14); податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа, яка зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу №2755, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180 статті 14).

Податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних податків (підпункт 9.1.2 статті 9 Кодексу № 2755). Податок на доходи фізичних осіб, нарахований, але не сплачений податковим агентом до бюджету всупереч порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, на дату набрання чинності цим Кодексом вважається податковим боргом за узгодженим податковим зобов`язанням та належить відображенню у податковому розрахунку за результатами першого звітного кварталу, протягом якого набирає чинності цей Кодекс, а також стягується з податкового агента із застосуванням заходів відповідальності, передбачених цим Кодексом (пункт 1 підрозділ 1 розділу ХХ Кодексу №2755).

Згідно пункту 54.2 статті 54 Кодексу №2755 грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, що визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися (пункт 31.2 статті 31 Кодексу № 2755). Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57).

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 Кодексу № 2755 контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5).

Аналізуючи зміст акту перевірки, як службового документу, що стверджує факт проведення документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог податкового законодавства, суд дійшов висновку про те, що наявність акту перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків, проте мають оцінюватися у контексті дотримання процедур адміністрування і визначення грошового зобов`язання. Діяльність із складання актів перевірок є службовою діяльністю працівників органу доходів і зборів на виконання обов`язків із надання доказів щодо податкової дисципліни, внаслідок чого дії контролюючого органу із складання акта перевірки та викладення у ньому певних висновків, не порушують права чи інтереси особи, не впливають на її суб`єктивні права та обов`язки. Правові наслідки для платника податків створює ППР прийняте на підставі такого акту перевірки, адміністративне або судове оскарження якого дозволяє оцінити акт, як доказ доведеності складу податкового правопорушення (податкових правопорушень) платника податків. У рішенні Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 804/11786/13-а (ЄДРСР 77524929) зазначено, що висновки, викладені у акті перевірки, не породжують правових наслідків для позивача, не створюють, не змінюють та/або не припиняють прав та обов`язків для учасників спірних відносин.

Згідно пункту 15.1 статті 15 Кодексу № 2755 платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 127.1 статті 127 Кодексу № 2755 ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що належить нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що належить нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом 1 цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що належить нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Суд зазначає, що статтею 127 Кодексу № 2755 встановлено відповідальність платника податків, у тому числі і податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Податковим правопорушенням відповідно до статті 126 Кодексу № 2755 є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але із затримкою (несвоєчасно).

Судом встановлено, що оскаржуване ППР від 27.06.2018 № прийнято згідно пункту 126.1 статті 126 та пункту 127.1 статті 127 Кодексу № 2755. У розрахунку розміру штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та виплаченої заробітної плати ППР від 27.06.2018 № нараховано суму штрафних санкцій 264141,13 грн на загальну суму несвоєчасно сплаченого податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати у сумі 415414,43 грн за період з травня 2016 року до серпня 2017 року, зокрема: за травень 2016 року на суму 61700,88 грн штраф 25% - 15425,22 грн; за червень 2016 року на суму 66277 грн штраф 50 % у сумі 33138,50 грн; за липень 2016 року на суму 73047,87 грн штраф 75 % у сумі 54785,9 грн; за серпень 2016 року на суму 71039,03 грн штраф 75 % у сумі 53279,27 грн; за вересень 2016 року на суму 56725,30 грн штраф 75 % у сумі 42544 грн; за серпень 2017 року на суму 86624,32 грн штраф 75 % у сумі 64968,24 грн.

У акті перевірки від 05.06.2018 зазначено (а.с.29 т.1), що перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та виплаченої заробітної плати у період з 01.05.2016 до 30.09.2017 встановлено порушення вимог підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпунктів 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу №2755 сума несвоєчасно сплаченого ПДФО 415414,43 грн. Нарахований податок у сумі позивач повинен був сплатити: 61700,88 грн за травень 2016 року до 07.06.2016; 66277 грн за червень 2016 року до 07.07.2016; 73047,87 грн за липень 2016 року до 08.08.2016; 71039,03 грн за серпень 2016 року до 07.09.2016; 56725,33 грн за вересень 2016 року до 07.10.2016; 86624,32 грн за серпень 2017 року до 07.09.2017.

У акті не зазначено відомостей і не описано порушення щодо ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та виплаченої заробітної плати у період з 01.05.2016 до 30.09.2017, зокрема за травень-вересень 2016 року, серпень 2017 року, тому застосування санкцій відповідно до статті 127 Кодексу № 2755 як за порушення з підстав бездіяльності податкового агента через ненарахування, неутримання, несплату, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу матеріалами перевірки, доказами у справі та з`ясованими обставинами справи не встановлено.

Кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до статті 127 Кодексу № 2755 є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету.

Статтею 127 Кодексу № 2755 встановлено міру відповідальності, що покладається на платника податків, у тому числі податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 Кодексу № 2755), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

У разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Кодексом № 2755, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Кодексу № 2755.

У розрахунку розміру штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та невиплаченої заробітної плати до ППР від 27.06.2018 № нараховано суму штрафних санкцій 58236,99 грн на суму ПДФО 291184,98 грн за період з грудня 2015 року до квітня 2016 року, зокрема: за грудень 2015 року 56192,77 грн (граничний термін сплати 30.01.2016, кількість календарних днів більше 30) нараховано штраф 20% у сумі 11238,55 грн; за січень 2016 року на суму 58150,98 грн (граничний термін сплати 01.03.2016, кількість календарних днів більше 30) нараховано штраф 20% у сумі 11630,20 грн; за лютий 2016 року на суму 61265,77 грн (граничний термін сплати 30.03.2016, кількість календарних днів більше 30) нараховано штраф 20% у сумі 12253,15 грн; за березень 2016 року на суму 56089,02 грн (граничний термін сплати 30.04.2016, кількість календарних днів більше 30) нараховано штраф 20% у сумі 11217,80 грн; за квітень 2016 року на суму 59486,44 грн (граничний термін сплати 30.05.2016, кількість календарних днів більше 30) нараховано штраф 20% у сумі 11897,29 грн.

У акті перевірки від 05.06.2018 зазначено (а.с.29 т.1), що перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати у період з грудня 2015 до квітня 2016 року встановлено порушення вимог підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпунктів 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу №2755 сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого ПДФО 291184,98 грн.

Судом з матеріалів справи досліджено і встановлено, що питання повноти і строків сплати ПДФО позивачем за грудень 2015 року були об`єктом попередньої перевірки контролюючого органу, за результатами якої складено акт від 06.06.2017 № 252/23-00-13-0412/24359125 (а.с.132-153 т.1), де за грудень 2015 року визначено суму нарахованого податку 57026,87 грн (а.с.142 т.1). За результатами перевірки, оформленої актом від 05.06.2018, на підставі якого прийнято оскаржуване ППР у цій справі, за грудень 2015 року визначено суму нарахованого податку 58150,98 грн (а.с.28-зворотній бік т.1). Розбіжність становить 1124,11 грн (58150,98 грн 57026,87 грн), яку відповідач не підтвердив поясненнями і відповідними доказами.

Відповідно до підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Кодексу №2755 особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Враховуючи, що підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу № 2755 встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, а відповідно до статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні не менше як два рази на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, то граничним строком сплати ПДФО є 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Наказом МФУ від 13.01.2015 № 4 затверджено форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (далі Розрахунок № 1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (далі Порядок № 4). Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 4 податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається. Згідно пункту 2.2 Порядку № 4 податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

Відповідно до розрахунку № 1ДФ за 4 квартал 2015 року, поданого 05.02.2016 (а.с.216 т.2) загальна сума нарахованого доходу становить 1077914,87 грн, виплаченого 1091456,04 грн, загальна сума утриманого податку нарахованого 149244,57 грн, перерахованого 6626,46 грн (а.с.220 т.2)

Згідно розрахунку № 1ДФ за 1 квартал 2016 року, поданого 06.05.2016 (а.с.197, т.2) загальна сума нарахованого доходу становить 1051995,40 грн, виплаченого 1128203 грн, загальна сума утриманого податку нарахованого 175505,77 грн, перерахованого 8335,59 грн (а.с.202 т.2).

Відповідно до розрахунку № 1ДФ за 2 квартал 2016 року, поданого 08.08.2016 (а.с.203 т.2) загальна сума нарахованого доходу становить 1081635,79 грн, виплаченого 1525667,64 грн, загальна сума утриманого податку нарахованого 187464,32 грн, перерахованого 532842,22 грн (а.с.208 т.2)

Згідно розрахунку № 1ДФ за 3 квартал 2016 року, поданого 07.11.2016 (а.с.209, т.2) загальна сума нарахованого доходу становить 1237441,53 грн, виплаченого 1237441,53 грн, загальна сума утриманого податку нарахованого 215371,44 грн, перерахованого 611999,43 грн (а.с.214 т.2).

Відповідно до розрахунку № 1ДФ за 3 квартал 2017 року, поданого 08.11.2017 (а.с.190 т.2) загальна сума нарахованого доходу становить 1747984,51 грн, виплаченого 1747984,51 грн, загальна сума утриманого податку нарахованого 281278,06 грн, перерахованого 281278,06 грн (а.с.195 т.2)

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Кодексу № 2755 у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи оцінку твердженням позивача стосовно неправомірності застосування штрафу за пунктом 127.1 статті 127 Кодексу № 2755 суд зазначає про таке.

Пунктом 38.2 статті 38 Кодексу № 2755 встановлено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством податковим агентом, або представником платника податку.

Підставою для прийняття оскаржуваного ППР від 27.06.2018 № Форма «Д» були зафіксовані у акті від 05.06.2018 порушення щодо порядку сплати позивачем як податковим агентом сум податку на доходи фізичних стосовно доходів осіб під час виплати, та несвоєчасна сплата зазначеного податку, що мало наслідком застосування штрафів передбачених статтями 126, а не за статтею 127 Кодексу № 2755.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Кодексу № 2755 податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Кодексу № 2755 об`єктом оподаткування резидента є: доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Кодексу № 2755 встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Кодексу № 2755 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755).

Підпунктом 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Кодексу № 2755 визначено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 171.2 статті 171 Кодексу № 2755 особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Згідно підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Кодексу № 2755 особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У акті перевірки від 05.06.2018 у пункті 3.1.4.1 «дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками» зазначено: «перевіркою своєчасності виплати найманим працівникам доходів у вигляді заробітної плати працівникам Ватутінське КВП «Водоканал» встановлено: у період з 01.01.2016 до 31.12.2017 виплата заробітної плати працівникам Ватутінське КВП «Водоканал» проводилась своєчасно, в терміни та з періодичністю встановленими статтею 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР. Перевіркою наявної заборгованості з виплати заробітної плати найманим працівникам встановлено, що станом на 31.12.2017 за Ватутінським КВП «Водоканал» сальдо з виплати заробітної плати становить К-т 310844,55 грн» (а.с.27 т.1 зворотній бік), проте не зазначено відповідний рахунок.

У пункті 3.1.4.2 акта перевірки «своєчасність, достовірність, повнота нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходів на користь платників податків фізичних осіб» зазначено, що перевіркою питань щодо повноти сплати (перерахування) до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що за Ватутінським КВП «Водоканал» станом на 31.12.2017 сальдо з податку на доходи з фізичних осіб із заробітної плати становить К-т 57329,07 грн (а.с.28 т.1 зворотній бік), проте не зазначено відповідний рахунок. У акті зазначено, що перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати встановлено порушення граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та невиплаченої заробітної плати у сумі 291184,98 грн: за грудень 2015 року, граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 (якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, що належить утриманню з такого нарахованого доходу, необхідно перерахувати до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду) 30.01.2016, сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого податку 56192,77 грн, період затримки сплати податку більше 30 днів; за січень 2016 року граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 01.03.2016, сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого податку 58150,98 грн, період затримки сплати податку більше 30 днів; за лютий 2016 року граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 30.03.2016, сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого податку 61265,77 грн, період затримки сплати податку більше 30 днів; за березень 2016 року граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 30.04.2016, сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого податку 56089,02 грн, період затримки сплати податку більше 30 днів; за квітень 2016 року граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 30.05.2016, сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого податку 59486,44 грн, період затримки сплати податку більше 30 днів (а.с.29 т.1).

Проте, як встановлено судом у акті перевірки від 05.06.2018 (а.с.29 т.1) зазначено, що сума несплаченого та несвоєчасно сплаченого податку за квітень 2016 року становить 59486,44 грн, натомість згідно платіжних доручень від 09.06.2016 № 385 у сумі 33300 грн (примітка з/та отримана 09.06.2016), від 31.05.2016 № 362 у сумі 19000 грн, від 16.05.2016 № 297 у сумі 687 грн (а.с.47 т.1), від 09.06.2016 № 372 у сумі 100 грн, від 30.05.2016 № 353 у сумі 100 грн (а.с.47 т.1 зворотній бік), від 30.05.2016 № 56 у сумі 100 грн (а.с.48 т.1) позивачем сплачено за квітень 2016 року 52717 грн (33300+19000+687+100+100+100).

Відповідачем помилково визначено санкцію із суми 59486,44 грн щодо несвоєчасно сплаченого податку, позаяк сумою несвоєчасно сплаченого податку із можливим застосуванням санкції згідно статті 126 Кодексу № 2755 є 6769,44 грн (59486,44 52717), що свідчить про протиправність рішення і не підтвердження висновків акта перевірки на підставі якого прийнято спірне ППР.

Перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати згідно даних акта перевірки встановлено порушення граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та невиплаченої заробітної плати у сумі 415414,43 грн: за травень 2016 року, граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 (податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування ПДФО до бюджету) 07.06.2016 сума несвоєчасно сплаченого податку 61700,88 грн; за червень 2016 року граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 07.07.2016, сума несвоєчасно сплаченого податку 66277,00 грн; за липень 2016 року, граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 08.08.2016, сума несвоєчасно сплаченого податку 73047,87 грн; за серпень 2016 року, граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 07.09.2016, сума несвоєчасно сплаченого податку 71039,03 грн; за вересень 2016 року, граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 07.10.2016, сума несвоєчасно сплаченого податку 56725,33 грн; за серпень 2017 року, граничний термін сплати податку відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу № 2755 07.09.2017, сума несвоєчасно сплаченого податку 86624,32 грн (а.с.29 т.1), проте така позиція не відповідає дійсності і можливості застосувати статтю 127 Кодексу №2755 у контексті несвоєчасності за правової конструкції нараховувати, утримувати та сплачувати податок.

Відповідно до Кодексу № 2755 податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу та сплатити його до бюджету до або під час виплати доходу. У разі якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується, ПДФО необхідно перерахувати до бюджету в місячний термін, наступний за останнім днем місяця, у якому відбулося таке нарахування (підпункт 168.1.2, 168.1.5 Кодексу № 2755).

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180 Кодексу № 2755).

Згідно частини 1 статті 109 Кодексу № 2755 податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (частина 1 статті 115 Кодексу № 2755).

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі № 820/3562/17 зазначив, що відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків встановлена статтею 126 Кодексу № 2755, в той час як стаття 127 Кодексу № 2755 визначає відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати. У разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Кодексом № 2755, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Кодексу № 2755.

Склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. У постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 820/3562/17 зазначено, що згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій на час перевірки узгоджені суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб платником податків вже були сплачені, що виключає можливість застосування статті 127 Кодексу № 2755 (ЄДРСР 87712057).

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено ПДФО за період з травня 2016 року до вересня 2016 року та за серпень 2017 року на час здійснення перевірки, оформленої актом від 05.06.2018, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с.30-55 т.3), а застосування статті 127 Кодексу № 2755 із обчисленням санкції за наявних обставин і досліджених доказів у цій справі є неправомірним, позаяк не було встановлено бездіяльність та/або податкове правопорушення з нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) ПДФО у фінансового-господарській діяльності позивача.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №806/129/17 (ЄДРСР 87601754) зазначено, що відповідно до змісту норми 127.1 відповідальність за порушення, передбачене цієї статтею, може мати місце лише у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допустив бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто, взагалі не виконав зазначених обов`язків або сплату податку здійснив після виплати доходу платнику податку.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

До ППР від 27.06.2018 № ППР (а.с.35 т.1) надано розрахунок відповідно до пункту 126.1 статті 126 Кодексу № 2755 (а.с.35 зворотній бік т.1) у сумі 58236,99 грн, де у грудні 2015 та квітні 2016 встановлено деструктивні відхилення та розрахунок відповідно до пункту 127.1 статті 127 Кодексу № 2755 щодо порушення, яке позивачем не вчинялось з огляду на оцінені докази і досліджені матеріали справи (а.с.36 т.1), а тому суд дійшов висновку, що застосування відповідачем штрафних санкцій за таких підстав згідно ст.127 Кодексу №2755 є протиправним, у зв`язку з чим визначення суми штрафу 264141,13 грн з ПДФО від нібито несвоєчасної сплати ПДФО у сумі 415414,43 грн є протиправним та належить скасуванню. Загальна сума штрафу складає за розрахунками відповідача 322378,12 грн (264141,13 грн +58236,99) є необґрунтованою відповідачем.

Спірним ППР від 27.06.2018 № форми «Д» за платежем податок на доходи фізичних осіб визначено грошові зобов`язання 457928,64 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 322 378 грн 12 коп та пенею у сумі 135 550 грн 52 коп не у межах повноважень відповідача, не у встановленому порядку і не у відповідний спосіб до чинного правового регулювання.

Підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Кодексу №2755 нарахування пені розпочинається: під час нарахування суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 Кодексу № 2755 на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Кодексу № 2755 контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не належить розгляду в адміністративному або судовому порядку

Згідно з розрахунком пені з податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та невиплаченої заробітної плати до податкового повідомлення-рішення від 27.06.2018 № (а.с.36-37 т.1) пеню за період січень грудень 2015 року, січень вересень 2016 року, серпень 2017 року, нараховано згідно підпункту 129.1.3 пункту 129.1, пункту 129.4 статті 129 Кодексу № 2755. Відповідно до примітки до розрахунку пені, пеня за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 65095,64 грн не належить включенню до оскаржуваного ППР згідно пункту 102.1 статті 102 Кодексу № 2477.

Суд зазначає, що до оскаржуваного ППР включена пеня у сумі 135550,52 грн у розрахунок якої враховано квітень 2016 року із сумою несвоєчасно сплаченого ПДФО у сумі 59486,44 грн (43892,29+15594,15) із зазначенням граничного терміну сплати 30.05.2016, терміном фактичної сплати 15.09.2016 та кількістю днів прострочки 108 (а.с.37).

Судом встановлено, що за квітень 2016 згідно платіжних доручень від 09.06.2016 № 385 у сумі 33300 грн (примітка з/та отримана 09.06.2016), від 31.05.2016 № 362 у сумі 19000 грн, від 16.05.2016 № 297 у сумі 687 грн (а.с.47 т.3), від 09.06.2016 № 372 у сумі 100 грн, від 30.05.2016 № 353 у сумі 100 грн (а.с.47 т.3 зворотній бік), від 30.05.2016 № 56 у сумі 100 грн (а.с.48 т.3) сплачено 52717 грн у травні та червні 2016 року, а не у 15.09.2016, як зазначено у розрахунку від суми (43892,29+15594,15) 59486,44 грн (а.с.35 т.1). Враховуючи зазначене, а також розмежування строків сплати розрахунок пені здійснено неправомірно.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у контексті реалізації принципу змагальності і покладання тягаря доказування не надав доказів на підтвердження правомірності своєї поведінки під час здійснення податкового контролю і реалізації матеріалів перевірки з прийняттям спірного акту індивідуального характеру у даній адміністративній справі.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідач, приймаючи оскаржуване ППР від 27.06.2018 № Форма «Д» про визначення грошових зобов`язань, включаючи штраф та пеню згідно пункту 126.1 статті 126, пункту 127.1 статті 127, пункту 129.1 статті 129 Кодексу № 2755 у сумі 457928,64 грн діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення у зв`язку з чим позов належить задовольнити, а спірне ППР необхідно визнати протиправним і скасувати повністю.

Згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції від 26.09.2018 № 59 (а.с.3) до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить кошти у сумі 6868,93 грн.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 27.06.2018 № форми «Д» за платежем податок на доходи фізичних осіб про нарахування грошового зобов`язання у сумі 457928,64 (чотириста п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн 64 коп, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 322 378 грн 12 коп, пені у сумі 135 550 грн 52 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» (вул. Європейська, 1, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ідентифікаційний код юридичної особи в ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 6868,93 грн (шість тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 93 коп).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням пункту 3 розділу Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» [вул. Європейська, 1, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Ватутінська міська рада Черкаської області [вул. Дружби, 8, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 22.06.2020.

Суддя Л.В. Трофімова