Справа № 480/2136/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2020 р. Справа № 480/2136/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського товариства з обмеженою відповідальністю до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 05.03.2020 відповідачем була прийнята постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. Не погоджується із такою постановою.
15.02.2020 було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу, в ході якого виявлено перевищення нормативних вагових параметрів максимального допустимого навантаження на вісь 2- 11,75т. при нормі 11т. Складено розрахунок, яким позивачеві визначено до сплати 154 Євро. Складено також акт №198752 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, яким зафіксовано порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. 05.03.2020 за наслідками розгляду справи складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. Звернувся зі скаргою на постанову до Державної служби України з безпеки на транспорті. Відповіді не отримав.
Повна маса автомобіля становила 37,05 тонн, така повна маса автомобіля не перевищує нормативно встановлену пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України. Позивачем здійснювалось перевезення вантажу соляної кислоти. На час виникнення спірних правовідносин не визначено методики зважування транспортних засобів з рідким вантажем, тому неможливо встановити факт порушення вагових параметрів. Встановивши перевищення вагових параметрів транспортного засобу позивача, його подальший рух мав би бути заборонений до внесення плати за його проїзд. Водієві не пропонувалось привести габаритно-вагові параметри у відповідність з установленими нормативами. Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідач не надав на вимогу водія документи, що підтверджують проходження періодичної повірки вимірювального та зважувального обладнання. Станом на дату проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу центральним органом виконавчої влади не було затверджено методику визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь. Позивач не був повідомлений про розгляд справи про порушення.
Просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №187040 від 05.03.2020.
У відзиві відповідач заперечував проти позову. Зазначив, що під час перевірки було виявлено перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь на 0,75т, чим порушено вимоги п. 22.5 постанови КМУ №1306 від 10.10.2001. За результатами перевірки складено акт. 05.03.2020 у присутності представника позивача було роведено розгляд справи. Винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, яку представник позивача отримав нарочно. Всупереч положень ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» позивачем не було надано дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий відповідно до вимог ст. 48 Закону. Законодавством не передбачено повноважень органів Укртрансбезпеки на тимчасове затримання транспортного засобу. Відсутність методики визначення за допомогою вимірювального (зважуватьного) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь транспортного засобу не є підставою, яка звільняє автомобільних перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення. Відсутні будь-які норми, які визначають обов`язок посадових осіб надавати документи, що підтверджують проходження періодичної повірки вимірювального та зважувального обладнання на прохання водія. Ваги пройшли періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства. Зміщення вантажу, та, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Методика виконання вимірювань, на яку посилається позивач, відсутня у загальному доступі, тому у відповідача відсутній обов`язок її використовувати. Просить відмовити у задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач вказав, що акт перевірки, розрахунок, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, квитанція не містить відомостей про те, що контроль був здійснений саме тими вагами, які зазначені у наданому відповідачем свідоцтві.
Судом встановлено, що 15.02.2020 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Premium д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , які належать позивачу, здійснював перевезення кислоти за маршрутом Суми-Миколаїв (а.с. 44-46).
На підставі графіку проведення рейдових перевірок Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та направлення на рейдову перевірку 15.02.2020 працівниками Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було зупинено вищевказаний транспортний засіб та проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Перевіркою було встановлено перевищення осьового навантаження на другу вісь - 11,75 тонн при нормативно допустимому 11,00 тонн, про що складено довідку №025799 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №040828 від 15.02.2020 (а.с. 40, 42, 43).
Перевіркою було встановлено порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь на 0,75т . За результатами перевірки складено акт №198752 від 15.02.2020. Акт підписаний водієм без заперечень та зауважень (а.с. 47)
Про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 02.03.2020 повідомлено уповноважену особу позивача, про що свідчить розписка (а.с. 48).
05.03.2020 за результатами розгляду справи начальником управління Укртрансбезпеки у сумській області накладено на ТОВ "ВВВ" ВКФ штраф у розмірі 8500 грн. за порушененя ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Відповідальність передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Копію постанови отримала 05.03.2020 уповноважена особа позивача, про що свідчить його власний підпис на зворотньому боці постанови (а.с. 49).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. (п. 15 Порядку № 1567).
Під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (п. 16 Порядку № 1567).
Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (п. 19 Порядку № 15Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 п. 16 Порядку № 1567).
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 цього Порядку. Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова від про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500 грн прийнята органом державного контролю за вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу та напівпричепу, власником яких є позивач. У ході зважування встановлено перевищення вказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів на одиночну вісь.
Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Згідно з положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Так, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).
Відповідно до п.п. 2 п. 2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п. 13 Порядку № 879).
Із аналізу наведених положень слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час проведення габаритно-вагового контролю належних позивачу транспортного засобу та причепу до нього встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження, а саме: 11,750 т на одиночну вісь при нормативно допустимому навантаженні 11,0 т.
При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач наголошує, що результати здійснення габаритно-вагового контролю не можуть бути належними доказами, оскільки зважування транспортного засобу з рідким вантажем здійснювалось за відсутності Методик, затверджених Мінекономрозвитку, та спеціально уповноваженим центральним органом у сфері метрології.
Не погоджуючись із твердженням позивача, суд зазначає наступне
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху, окрім іншого, належить підготовка проектів законів, нормативних актів з питань дорожнього руху та його безпеки, а також відповідальності за їх порушення на території України.
З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативно, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 29 Закону України "Про дорожній рух").
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Але, оскільки за змістом ст. 4 і ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким і керувався відповідач. Суд вважає, що відповідач правомірно провів габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та склав відповідні довідку та розрахунок. Крім того, позивач не навів жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.
Позивач звертає увагу суду на те, що повна маса транспортного засобу була меншою, ніж нормативна - 40 тонн. Вказана обставина не є підставою для скасування постанови, оскільки при проведенні габаритно-вагового контролю перевірці підлягають декілька параметрів, у тому числі навантаження на одиночну вісь, перевищення кожного з яких не допускається.
Безпідставним, на думку суду, є посилання позивача на невідповідність зважувального обладнання вимогам законодавства, з огляду на таке.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених (далі - Вимоги).
Відповідно до п. 8. Вимог, вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Відповідно до п. 9 Вимог, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
При цьому, судом встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки проводилось зважування за допомогою ваг, які мають періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від03.07.2019, яке чинне до 03.07.2020 та листом ДП "Херсонський найково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", згідно якого ваги автомобільні тонзометричні повісного зважування мод. САВПВ-20 зав №0001 пройшли метрологічну атестацію (а.с. 38,39).
Позивач, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, вказує, що надані відповідачем документи не містять відомостей, що саме зазначені у наданому відповідачем свідоцтві ваги були використані під час здійснення вагового контролю.
Надані сторонами довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт проведення перевірки додержавння вимог законодавства про автомобільний транспорт за формою та змістом відповідають вимогам Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567. Законодавство не містить вимог щодо зазначення при здійсненні перевірки марки та заводського номера вагів, які були використані під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Наведеними вище нормами також не передбачено надання під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу на вимогу водія документів, що підтверджують проходження періодичної повірки вимірювального та зважувального обладнання. Матеріали справи не містять доказів того, що водій під час здійснення контролю заявляв таку вимогу. Усі документи, складені в ході здійснення перевірки посадовими особами відповідача, водій підписав без заперечень та зауважень.
Доводи позивача про неповідомлення його про час та місце розгляду справи про правопорушення спростовуються наявними у матеріалах справи розпискою про повідомлення про розгляд справи та відміткою про отримання представником позивача копії оскаржуваної постанови у день її винесення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Судом не встановлено обставин, які б були підставою для скасування постанови про накладення штрафу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського товариства з обмеженою відповідальністю до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №187040 від 05.03.2020 відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко