Справа № 480/2148/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2020 р. Справа №480/2148/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу №480/2148/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за незвичайні умови служби в розмірі 50%, надбавки за військову службу у розмірі 100%, надбавки за безперервну службу в розмірі 70% та премії в розмірі 33%, які враховувалися до 01.04.2018 з розрахунку 83% грошового забезпечення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є пенсіонером Служби безпеки України, у 2005 році звільнений зі служби у запас та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області. Після звільнення у запас відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" йому була призначена пенсія за вислугу років, основний розмір якої склав 83% грошового забезпечення за 31 рік вислуги.
ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області було здійснено перерахунок пенсії у 2018, внаслідок чого відсотковий розмір 83% був зменшений до 70% відповідних сум грошового забезпечення та враховано лише три складові грошового забезпечення.
Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси. Просив позов задовольнити.
Ухвалою суду від 08.05.2020 р. відкрито провадження, розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачу призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Здійснення перерахунку пенсії передує чітко визначена законодавством процедура, а головні управління Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо здійснення перерахунку пенсій після надходження довідок встановленого зразка. Така позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, висловлені у постанові від 27.0: у справі № 211/1680/17 (2-а/211/111/17).
Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що Велика Палата Верховного Суду у поста» 19.02.2020 при розгляді зразкової справи № 240/6263/18 дійшла висновку, що перерахунок пенсії відповідно до Постанови №103 здійснюється з урахуванням розміру посадового окладу за посадою, військовим (спеціальним званням), відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення служби, що визначені станом на 1 березня 2018 року, врахування інших видів грошового забезпечення не передбачено. Водночас, відповідач не має права самостійно визі розміри грошового забезпечення при здійсненні перерахунків. А скасування пунктів постанови №103 (після проведення перерахунків пенсії) не є підставою для визнання дій ПФУ неправомірними, оскільки вони відповідали вимогам чинного на час їх вчинення законодавства. Таким чином, Закон №2262, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізації особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць (зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17.
Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача, вважає її необгрунтованою.
Суд, дослідивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером Служби безпеки України, перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.13).
Після звільнення з військової служби відповідно до п.а ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу з червня 2005 р. була призначена пенсія за вислугу років, основний розмір якої склав 83% грошового забезпечення за 31 рік вислуги (а.с.13).
У травні 2018 року ГУ ПФУ в Сумській області позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, виходячи із розміру 70% грошового забезпечення, що підтверджено витягом з перерахунку пенсії (а.с.15).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з наступного.
На момент призначення пенсії позивача ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262 була викладена у наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".
Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 р., та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.05.2014 р., до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.
На момент проведення перерахунку пенсії позивачу ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262 була викладена у наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Судом встановлено, що пенсію позивачу було призначено у 2005 р., що не заперечувалось сторонами.
Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зміна максимального розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася у ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення.
Внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.
Частиною 3 статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Однак, як Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", так і Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено зменшення основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.
Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України [перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року №21-420а13 та № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13, та Верховним Судом в рішенні від 4 лютого 2019 року у справі №240/5401/18, в якому зазначено, що внесені зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнала.
Крім цього, суд врахував висновки, викладені у зразковому рішенні Верховного Суду №240/5401/18 (№Пз/9901/58/18) від 04.02.2019 р.
З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправно зменшив розмір пенсії за вислугу років з 83% на 70% грошового забезпечення, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 83% до 70% та зобов`язання ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію з 01.01.2018 р. у розмірі 83% грошового забезпечення підлягають задоволенню.
Шодо врахування при перерахунку пенсії у склад грошового забезпечення позивача додаткових видів грошового забезпечення, слід зазначити наступне.
Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням конкретних розмірів додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за вислугу років в розмірі 50% грошового забезпечення (вислуга років складає - 31 рік), надбавки за військову служба в розмірі 100%, надбавки за безперервну службу в розмірі 70% грошового забезпечення та премії в розмірі 33% грошового забезпечення, які враховувалися при визначенні пенсії до 01.04.2018.
Вирішуючи спір стосовно вказаних вимог, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку №45 (в чинній редакції), Постанови КМУ №704, пенсійний орган не має повноважень самостійно встановлювати конкретні розміри надбавок під час здійснення перерахунку пенсій. Такі розміри зазначаються у довідках, що надаються пенсійному органу у встановленому Кабінетом Міністрів України Порядку № 45.
З матеріалів справи вбачається, що така довідка з вказаними розмірами надбавок у встановленому порядку для перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018 на підставі Постанови КМУ №704 видана Адміністрацією Державної прикордонної служби України за №11/5449 від 15.03.2018 (а.с.14).
Проте, така довідка містить такі складові: посадовий оклад - 3170 грн., оклад за військовим званням старший прапорщик - 1020 грн., надбавка за вислугу років 45% - 6075,50грн.
Таким чином, в розрахунок пенсії позивача були враховані тільки складові грошового забезпечення, що вказані у довідці.
Суд також зауважує, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року в адміністративній справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ від 21 лютого 2018 року №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 набрало законної сили 05.03.2019.
Тобто на момент перерахунку пенсії позивачці з 01.01.2018 вказані пункти Постанови №103 та Порядку №45 були чинними, а тому правомірно застосовувалися відповідачем.
З урахуванням викладеного, у задоволенні вказаних позовних вимог необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець