Справа № 816/62/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 816/62/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сендецької В.О.,

представника позивача Кемінь В.В.,

представника відповідача Деміхіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Головного управлінням ДПС у Полтавській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" /надалі ТОВ "Глобинський переробний завод", позивач/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення від 21.08.2015 № /116.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується із висновками акта перевірки про безтоварність господарських операцій позивача із контрагентами - ТОВ ВКФ "Союз СВ", ПП "Компанія Центр-ЮГ", ТОВ "Рай-Т", ПСП "Огульчанське", ПП "Поллукстрейд", вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства України. Позивач зазначав, що для забезпечення основного виду діяльності товариства здійснювалась закупівля сої у ПП "Компанія Центр-ЮГ", ТОВ "Рай-Т", ПСП "Огульчанське", ПП "Поллукстрейд", яка в подальшому перероблялася у шрот соєвий та олію; продукти переробки сої реалізовано з метою отримання прибутку, а придбані у ТОВ ВКФ "Союз СВ" запасні частини використано для ремонту тепловозу та мотовозу, що підтверджується відповідними первинними документами. За доводами позивача, оскільки перевіркою не встановлені обставини, з якими Податковий кодекс України пов`язує позбавлення платника податків права на податковий кредит, зменшення суми податкового кредиту та визначення позивачу податкових зобов`язань з податку на додану вартість суперечать вимогам податкового законодавства України, а податкове повідомлення-рішення, прийнято на підставі помилкових висновків акта перевірки, є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.08.2015 № /116; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" (ідентифікаційний код 30547403) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 53896,42 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 апеляційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишено без задоволення, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у справі № 816/62/16 залишити без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.02.2020 касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 скасовано; справу № 816/62/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення прийнято до провадження (суддя Удовіченко С.О.).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 замінено відповідача у справі № 816/62/16 Кременчуцьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області на Головне управлінням ДПС у Полтавській області.

19.03.2020 до суду надійшов відзив на позов в якому контролюючим органом зазначено, що в результаті виявлених під час перевірки фактів безтоварності господарських операцій між ТОВ "Глобинський переробний завод" та ТОВ ВКФ "Союз СВ", ПП "Компанія Центр-ЮГ", ТОВ "Рай-Т", ПСП "Огульчанське", ПП "Поллукстрейд" контролюючим органом обґрунтовано зроблено висновок про безпідставність віднесення сум ПДВ по вказаних операціях до складу податкового кредиту. За твердженням відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що прийняте в межах чинного законодавства /т. 9 а.с. 48-56/.

21.04.2020 до суду надано позивачем відповідь на відзив в якій указано, що надані позивачем документи належним чином підтверджують вчинення кожної господарської операції позивача із контрагентами. Крім того, первинні бухгалтерські документи складені на підтвердження вчинення спірних господарських операцій оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та є підставою для бухгалтерського та податкового обліку таких операцій. Стосовно господарських операцій з ПСП "Огульчанське" позивачем зазначено, що податкові накладні складені указаним контрагентом відповідно до норм Податкового кодексу України, тому мають юридичну силу, підтверджують факт вчинення операцій з постачання товару та являються підставою для віднесення позивачем суми ПДВ, сплаченої у ціні товару до податкового кредиту у відповідному періоді. Також позивач стверджує, що протоколи допиту свідків, отримані на стадії досудового розслідування, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінального провадження в суді /т. 9 а.с. 74-80/.

21.05.2020 до суду відповідачем надано додаткові пояснення у справі в яких указано, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента позивача (ПСП "Огульчанське"), зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, тому не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженою особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до складу податкового кредиту є безпідставним /т. 9 а.с. 150-152/.

22.05.2020 до суду позивачем надано письмові пояснення на позов відповідно до яких зазначено, що про наявність кримінального провадження та вирок щодо ОСОБА_1 позивачу стало відомо вже після винесення його судом. Також указано, що позивач не визнавався потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, позивач стверджує, що не пов`язаний із будь-якими протиправними діями, вчиненими ОСОБА_1 так і іншими особами, які брали участь у спірних господарських операціях. Водночас Глобинським районним судом Полтавської області у справі № 527/7/17 підтверджено реальність руху товару.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2020.

У судовому засіданні 16.06.2020 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 16.06.2020 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Глобинський переробний завод" (ідентифікаційний код 30547403) зареєстроване як юридична особа 20.07.1999, перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ, є платником податку на додану вартість з 12.08.1999.

У період з 07.07.2015 по 27.07.2015 Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Глобинський переробний завод" з питань взаємовідносин з ТОВ ВКФ "Союз СВ" за жовтень 2014 року, ПП "Компанія "Центр-ЮГ" за листопад 2014 року, ТЗОВ "Мелібор" за грудень 2014 року, ТОВ "Рай-Т" за січень 2015 року, ПСП "Огульчанське" за вересень-листопад 2014 року, ПП "Поллукстрейд" за липень, вересень 2014 року та правомірність відображення їх в податковій звітності.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області складено акт від 30.07.2015 №897/16-03-22-02-12/30547403, у якому зафіксовані порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, всього на суму 2395395,60 грн, у тому числі за: липень 2014 року на суму 543296,56 грн, вересень 2014 року 974234,78 грн, жовтень 2014 року 591493,52 грн, листопад 2014 року 34502,82 грн, січень 2015 року - 251867,92 грн /том 1 а.с. 33-69/.

На підставі акта перевірки відповідачем 21.08.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № /116, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" у загальній сумі 3593093,40 грн, у тому числі 2395395,60 грн основний платіж, 1197697,80 грн штрафні (фінансові) санкції /том 1 а.с. 73/.

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як вище зазначено, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Щодо взаємовідносин ТОВ "Глобинський переробний завод" з ТОВ ВКФ "Союз СВ", суд зазначає наступне.

28.10.2014 між позивачем та ТОВ ВКФ "Союз-СВ" укладено договір поставки № 281001, за умовами якого постачальник (ТОВ ВКФ "Союз-СВ") приймає на себе зобов`язання по поставці та передачі покупцю (ТОВ "Глобинський переробний завод") продукції на загальну суму 31944 грн, у т.ч. ПДВ 5324 грн, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його /том 1 а.с. 149-150/.

Пунктом 4 специфікації (додаток № 1 до договору поставки від 28.10.2014 № 281001) узгоджено умови поставки, а саме: постачальник забезпечує доставку продукції транспортною компанією ТОВ "Нова Пошта" до складу за адресою: м. Глобине, склад № 1) /том 1 а с. 151/.

Фактичне виконання умов договору підтверджується податковою накладною від 31.10.2014 № 82 на загальну суму 31944 грн, в т.ч. ПДВ 5324 грн /том 1 а.с. 107/, видатковими накладними від 06.11.2014 № СВ-0000193, від 21.11.2014 № СВ-0000211, від 25.11.2014 № СВ-0000219, експрес-накладними ТОВ "Нова Пошта", платіжним дорученням від 31.10.2014 № СВ-6350 /том 1 а.с. 152-158 /.

Згідно з вказаними документами позивачем придбано у ТОВ ВКФ "Союз-СВ" чохли утеплювальні (комплект), блок контролю пильності БКБ-1УЗ.579.00.54, кран 383, кран 372, лампи РНО-4,8/ В15d, патрони В15d/18, вентелі ВВ-32 75В, блок-магніт ЕТ-54, мотогодинник 228ЧП, лампи Ж110-8, В15d, індикатор тиску ІД-1-15, термодатчик ПП-2, електрощітки Г3 8х10х25 К4-2, електрощітки ЕГ 14 12,5х44х40.

Із матеріалів справи та пояснень представника позивача судом встановлено, що вказані товари придбані позивачем для ремонту тепловозу та мотовозу, що підтверджується накладною на переміщення від 25.11.2014 №2112, актом списання від 29.11.2014 №1803, карткою обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів, накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 27.11.2014 № 1343 /том 7 а.с. 67-70/, договором оренди тепловозу від 04.04.2014 № 9/0414/58 та договором поставки мотовозу ввід 14.07.2014 №26/07/2014 /том 1 а.с. 159-166/.

Транспортування придбаного у ТОВ ВКФ "Союз-СВ" товару від пункту видачі перевізника (м. Глобине, склад ТОВ "Нова Пошта" № 1) до ТОВ "Глобинський переробний завод" здійснювалось легковим автомобілем Деу Сенс д.н.з НОМЕР_1 , що підтверджується подорожними листами службового легкового автомобіля від 06.11.2014 № 6/11, від 21.11.2014 № 21/11, від 25.11.2014 № 25/11, договором суборенди майна від 05.12.2012 № 12/12-2012, актом передачі-приймання від 05.12.2012 /том 6 а.с. 140-151/.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Глобинський переробний завод" з ПП "Компанія "Центр-Юг", суд зазначає наступне.

16.10.2014 між позивачем та ПП "Компанія "Центр-Юг" укладено договір поставки № 38/10/2014-С, за умовами якого ПП "Компанія "Центр-Юг" (постачальник) зобов`язувався поставити у власність ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець), який у свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 1 а.с. 169-173/.

За наслідками здійснення господарської операції з поставки сої ПП "Компанія "Центр-Юг" виписано позивачу видаткову накладну від 01.11.2014 №6 /том 1 а.с. 174/ та податкову накладну від 01.11.2014 №2/2 /том 1 а.с. 108/, з яких вбачається отримання позивачем від вказаного контрагента товару (сої) кількістю 20,04 т на загальну суму 97394,16 грн, у тому числі ПДВ 16232,36 грн.

Отриманий товар оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення від 05.11.2014 № С8-6492 з відміткою банківської установи /том 1 а.с. 181/.

Згідно із додатком № 1 до договору поставки від 16.10.2014 № 38/10/2014-С, який є невід`ємною частиною договору, сторони домовилися, що поставка товару здійснюється постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою: м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010 (пункт 2 додатку) /том 1 а.с. 172-173/.

Перевезення придбаної сої підтверджується товарно-транспортною накладною від 01.11.2014 №5, реєстром ТТН № ГП300001525 від 01.11.2014 на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /том 1 а.с. 178, 180/.

Факт заїзду автомобілів з товаром на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджується витягом з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /том 1 а.с. 179/.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Глобинський переробний завод" з ТОВ "Рай-Т", суд зазначає наступне.

Також у період, що перевірявся, між позивачем (покупець) та ТОВ "Рай-Т" (постачальник) укладено договір поставки № 34/01/2015-С від 23.01.2015, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити у власність покупця, який у свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 1 а.с. 189-191/.

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем надано суду видаткові накладні від 27.01.2015 №РН-0000011, від 29.01.2015 №РН-0000015, від 30.01.2015 №РН-0000018, від 31.01.2015 №РН-0000021 /том 1 а.с. 207-210/ та податкові накладні від 31.01.2015 №21, від 30.01.2015 №18, від 29.01.2015 №15, від 27.01.2015 №11 на загальну суму ПДВ 251867,92 грн /том 1 а.с. 109-114/.

Оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ "Рай-Т", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень /том том 1 а.с. 226-229/.

Згідно із додатками №№ 1 - 6 до договору поставки від 23.01.2015, які є невід`ємною частиною договору, сторони домовилися щодо поставки товару постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою: м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010 (пункт 2 додатків).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /том 1 а.с. 215-225/.

Факт заїзду автомобілів з товаром на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджується витягом з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /том 1 а.с. 220/.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Глобинський переробний завод" з ПП "Поллукстрейд", суд зазначає наступне.

07.07.2014 між ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець) та ПП "Поллукстрейд" (постачальник) укладено договір поставки № 14/7/2014-С, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити у власність покупець, який у свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 2 а.с. 133-135/.

15.08.2014 між ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець) та ПП "Поллукстрейд" (постачальник) укладено договір поставки № 17/08/2014-С, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити у власність покупець, який у свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 7 а.с. 152-154/.

Поставка товару (сої) згідно з умовами договору оформлена видатковими накладними /том 2 а.с. 137-154/, податковими накладними /том 1 а.с. 132-146/.

Розрахунки за отриманий товар позивачем підтверджуються відповідними платіжними дорученнями та випискою по рахунку /том 2 а.с. 252-268/.

За умовами пункту 2 додатків № 1 - № 7 до договорів поставки, які є невід`ємною частиною договору, сторони домовилися, що поставка товару здійснюється постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою: м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010.

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /том 2 а.с. 159-251/.

Прибуття на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" автомобілів із соєю від ПП "Поллукстрейд" зафіксовано у журналі реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /том 2 а.с. 208-211/.

Надаючи оцінку взаємовідносинам ТОВ "Глобинський переробний завод" з ПСП "Огульчанське", суд зазначає наступне.

20.08.2014 між ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець) та ПСП "Огульчанське" (постачальник) укладено договір поставки № 26/08/2014-С від 20.08.2014, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити у власність покупця, який у свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 1 а.с. 231-233/.

Поставка товару (сої) згідно з умовами договору оформлена видатковими накладними /том 2 а.с. 1-21/, податковими накладними /том 1 а.с. 115-131/.

Розрахунки за отриманий товар позивачем підтверджуються відповідними платіжними дорученнями /том 2 а.с. 111-131/.

За умовами пункту 2 додатків №№ 1 - 7 до договору поставки від 20.08.2014, які є невід`ємною частиною договору, сторони домовилися, що поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою: м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010.

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /том 2 а.с. 27-110/.

Прибуття на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" автомобілів із соєю від ПСП "Огульчанське" зафіксовано у журналі реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /том 2 а.с. 69-71/.

Стосовно доводів контролюючого органу щодо відсутності у податкових накладних від 08.10.2014 №17/2, від 30.10.2014 №41/2, від 03.140.2014 №7/2, від 05.10.2014 №9/2, від 17.10.2014 №30/2від 16.02.2014 №28/2, від 07.10.2014 №15/2, від 01.10.2014 №3/2, від 06.10.2014 №12/2, від 20.10.2014 №36.2, від 14.10.2014 №21/2, від 31.10.2014 №43/2, від 19.10.2014 №40/2, від 03.11.2014 №3/2, від 08.09.2014 №10/2, від 10.09.2014 №17/2, від 09.02.2014 №15/2 виписаних ПСП "Огульчанське" підпису особи, що їх склала та печатки контрагента позивача, суд зазначає наступне.

Позивачем у відповіді на відзив /т. 9 а.с. 74-80/ указано, що за результатами господарських операцій з ПСП "Огульчанське" останнім було складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні частина яких складена в паперовому вигляді, тому містить підпис та печатку контрагента, проте, частина податкових накладних складена в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису та також зареєстрована в ЄРПН.

Суд звертає увагу на те, що всі податкові накладні від 08.10.2014 №17/2, від 30.10.2014 №41/2, від 03.140.2014 №7/2, від 05.10.2014 №9/2, від 17.10.2014 №30/2від 16.02.2014 №28/2, від 07.10.2014 №15/2, від 01.10.2014 №3/2, від 06.10.2014 №12/2, від 20.10.2014 №36.2, від 14.10.2014 №21/2, від 31.10.2014 №43/2, від 19.10.2014 №40/2, від 03.11.2014 №3/2, від 08.09.2014 №10/2, від 10.09.2014 №17/2, від 09.02.2014 №15/2 виписані ПСП "Огульчанське" прийнято податковим органом та зареєстровано в ЄРПН.

Крім того, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас зауваження контролюючого органу щодо змісту та форми податкових накладних в акті перевірки відсутні.

Дослідивши копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено відповідно до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ є також наявність ділової мети у діях платника податку, а саме: продажу придбаного товару не нижче ціни придбання, придбання послуг, використання яких має позитивний вплив на результати господарської діяльності платника податку, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Судом встановлено, що позивач є виробничим підприємством, що займається переробкою сої, а продукція комплексу з переробки сої сертифікована УкрСЕПРО, що підтверджується сертифікатами відповідності на шрот соєвий та олію соєву від 31.01.2014 /том 3 а.с. 15-16/.

Основними видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є, зокрема: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Позивач є власником комплексу по переробці сої, право власності на який підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.06.2014 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22756207 /том 3 а.с. 161-163/.

Згідно з Витягом до складу комплексу з переробки сої, зокрема входять: вагова, виробнича лабораторія, авторозгрузка, зерноприймальний і зернонакопичувальний пункт, зерносховище, підготовчий і екстракційний цехи, будівля очисних споруд тощо.

Наведені у Витязі складові комплексу з переробки сої введені в дію, атестовані та безпосередньо пов`язані з вказаними видами діяльності позивача і використовуються ним для виробництва продукції, сировиною для якої є соя.

З матеріалів справи та наданих у ході розгляду даної справи пояснень судом встановлено, що соя придбавалася позивачем у вищевказаних контрагентів з метою використання у своїй господарській діяльності, а саме: виготовлення соєвої олії з отриманням побічного продукту шроту соєвого, які в подальшому реалізовувались іншим суб`єктам господарської діяльності, що підтверджується наявними у справі копіями договорів, видаткових накладних щодо поставки товарів, довіреностями на одержання товарно-матеріальних цінностей, оборотно-сальдовими відомостями /том 3 а.с. 174-248, том 4 а.с. 1-252, том 5 а.с. 1-113/.

Крім того, судом встановлено, що позивач має власну виробничу лабораторію, атестовану на проведення вимірювань, у тому числі насіння сої, призначеного для використання на продовольчі, кормові та технічні цілі, що підтверджується рішенням Кременчуцької філії Державного підприємства "Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 24.03.2014 № 05-6-19/532 про атестацію лабораторії, свідоцтвом про атестацію виробничої лабораторії від 30.12.2013 № 0502 КФ, виданого 30.12.2013 та чинного до 29.12.2016 /том 3 а.с. 1-2/, паспортом виробничої лабораторії /том 7 а.с. 1-60/.

ТОВ "Глобинський переробний завод" 24.12.2013 затверджено Положення про виробничу лабораторію /том 3 а.с. 3-14/.

Зазначеною виробничою лабораторією здійснено аналіз якості сої, придбаної у ПП "Компанія "Центр-ЮГ", ТОВ "Рай-Т", ПСП "Огульчанське", ПП "Поллукстрейд", що підтверджується, зокрема реєстрами ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку, картками аналізу зерна /том 5 а.с. 234-249, том 6 а.с. 1-96/.

Крім того, відповідно до пункту 5.6 договорів поставки, укладених з ПП "Компанія "Центр-ЮГ", ТОВ "Рай-Т", ПСП "Огульчанське", ПП "Поллукстрейд", приймання сої за якістю здійснюється на підставі висновку акредитованої лабораторії покупця, тобто ТОВ "Глобинський переробний завод".

Також суд зазначає, що сертифікати якості придбаного товару, не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість. Відсутність таких документів не позбавляє позивача права на формування податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 у справі № 810/1068/16.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставними посилання контролюючого органу щодо не надання позивачем під час перевірки документів, які підтверджують якість та походження товару.

Щодо посилання відповідача на недоліки у товарно-транспортних накладних, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно з пунктом 8.26 Правил вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил № 363 визначено, що товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів.

Згідно із пунктом 11.4 Правил товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Аналіз наведених положень свідчить, що оформлення товарно-транспортних накладних у відповідній кількості примірників здійснюється саме замовником (вантажовідправником).

Беручи до уваги те, що замовниками перевезення та вантажовідправниками товару виступали контрагенти позивача, якими і виписувалися товарно-транспортні накладні, ТОВ "Глобинський переробний завод" не може нести відповідальність за недоліки заповнення таких товарно-транспортних накладних.

Доводи податкового органу щодо недоліків товарно-транспортних накладних як обставини, що свідчить про нереальність господарських операцій, є безпідставними, оскільки товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому. В межах спірних правовідносин податковий кредит по факту придбання послуг перевезення позивачем не формувався, що обумовлює безпідставність доводів податкового органу в частині вимог до товарно-транспортних накладних взагалі.

Вказане відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 803/1712/13-а.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що окремі неточності в заповненні документів не можуть свідчити про відсутність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом і не позбавляють правового значення, виданих за цими операціями документів, оскільки дана обставина є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку та не може свідчити про недоведеність поставки товару у сукупності з іншими доказам.

Судом в межах розгляду даної справи досліджено вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 24.01.2017 у справі № 527/7/17.

Так, вказаним вироком суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою та четвертою статті 358 Кримінального кодексу України. У вироку судом встановлено, що ОСОБА_1 знаючи, що ТОВ "Глобинський переробний завод" приймає сою лише від підприємств з якими укладений договір поставки, попередньо отримав у невстановленої особи незаповнені бланки ТТН з відбитками печаток і підписами директорів: ТОВ "Олімп-Агро", ТОВ МНВП "СТС", ТОВ "Піраміда ЛТД", ПСП "Огульчанське" та повністю усвідомлюючи, що соя не належить зазначеним підприємствам, реквізити яких вказано на ТТН, оскільки самостійно домовлявся з її власниками про продаж останньої, власноручно заповнив в графі "Вантажовідправник" недостовірні відомості про підприємство вантажовідправник сої, з метою їх використання, як особисто так і іншими особами для ввезення на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" раніше придбаної сої.

Водночас суд зазначає, що у вироку не вказано, що позивач своїми неправомірними діями сприяв вчиненню вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, фіскальним органом не доведено, що позивач приймав участь у оформленні ТТН чи був причетний до їх складення.

Крім того, слід зазначити, що у вказаних ТТН позивач значився лише як вантажоотримувач.

Також як вище зазначено, факт здачі сої на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджено, крім ТТН іншими наданими до суду позивачем документами, зокрема видатковими накладними /том 2 а.с. 1-21/, податковими накладними /том 1 а.с. 115-131/, відповідними платіжними дорученнями /том 2 а.с. 111-131/, прибуття на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" автомобілів із соєю від ПСП "Огульчанське" зафіксовано у журналі реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /том 2 а.с. 69-71/.

Отже наявність вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 24.01.2017 у справі № 527/7/17 не свідчить, що операції між позивачем та ПСП "Огульчанське" були не реальними (безготівковими) і що з боку позивача по договору поставки дії вчинились не добросовісно та він був обізнаний про обставини встановлені вироком.

В акті перевірки контролюючим органом вказано, що договір поставки № 26/08/2014-С від 20.08.2014 та первинні документи ПСП "Огульчанське" підписані директором ОСОБА_2 , проте, останній згідно з протоколом допиту свідка від 09.09.2014 заперечує свою участь у фінансово господарській діяльності підприємства.

Суд зазначає, що матеріали справи містять протокол допиту свідка ОСОБА_2 від 09.09.2014 у межах кримінального провадження № 00000160 /т. 5 а.с. 228-231/.

Разом з тим, слід зазначити, що сам факт порушення кримінальної справи чи наявність обвинувальних вироків щодо посадових осіб господарюючих суб`єктів не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Також судом проаналізовані дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно з якими підписантом відповідно до статуту з 05.03.2014 по теперішній час зазначено ОСОБА_2 . Таким чином, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено факт того, що особою, яка мала право на підписання договорів та первинних документів від імені ПСП "Огульчанське" в період взаємовідносин з позивачем та по теперішній час є ОСОБА_2 , який і вказаний підписантом всіх необхідних договірних та первинних документів від імені контрагента.

На період господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентом - ПСП "Огульчанське" та станом на дату розгляду справи, останні зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також є платниками податку на додану вартість, а одним із видів діяльності зазначеного контрагента визначено вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Отже, з огляду на те, що станом на дату розгляду справи в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено зміни щодо підписанта від імені ПСП "Огульчанське", суд критично оцінює заперечення ОСОБА_2 про участь у фінансово господарській діяльності ПСП "Огульчанське", викладені у протоколі допиту свідка.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наданими доказами ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджено реальність господарських операцій з ПСП "Огульчанське".

Доводи відповідача, які ґрунтуються на податковій інформації, наявній у податковому органі, суд визнає безпідставними, оскільки формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Порушення платником податку постачальником чи виконавцем робіт податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, не встановлені.

Крім того, за правовим висновком Верховного Суду України, викладеному в постановах, зокрема від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 2а-5883/12/2670.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наведені докази свідчать про реальність господарських операцій, у зв`язку з чим позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту сплачений за результатами спірних господарських операцій з указаними контрагентами податок на додану вартість.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладено, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.08.2015 № /116.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" (вул. Володимирівська, 203, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) до Головного управлінням ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.08.2015 № /116.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" (вул. Володимирівська, 203, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 53 896,42 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Повний текст рішення складено 23.06.2020.

Суддя С.О. Удовіченко