Справа № 540/994/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/994/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 22.07.2019 за № 03621405 та за №03611405.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні місяці 2019 року при зверненні до Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі з метою здійснення звірки, позивачці стало відомо про заборгованість за несплаченими штрафними санкціями у сумі 33600,00 грн. 31.10.202019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із скаргою на дії посадових осіб та з вимогою направити на її адресу податкові повідомлення рішення та розрахунки з метою їх оскарження. Оскаржувані податкові повідомлення рішення позивачка отримала 07.11.2019. Також зазначає, що 02.07.2019 службовими особами ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі була здійсненна перевірка та складено Акт (довідку ) фактичної перевірки. Після 02.07.2019 жодного документу не отримувала від відповідача та не була обізнана про наявність застосованих до неї штрафних санкцій. Крім цього звертає увагу на те, що відповідачем порушено порядок надіслання податкового повідомлення рішення, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204. Враховуючи зазначене, просить скасувати оскаржувані податкові повідомлення рішення, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Ухвалою суду від 21.04.2020 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

12.05.2020, представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. зазначає, що при винесені оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв виключно в межах норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 26.06.2019 №875, направлень на проведення фактичної перевірки від 02.07.2019 за №620, №621 проведено фактичну перевірку кіоску за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, пров. Козакова.

За результатами проведення фактичної перевірки, складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 02.07.2019 за №0254/21/22/РРО/.

Відповідно до висновків зазначеного Акта відповідачем встановлено, наступні порушення ФОП ОСОБА_1 , а саме:

- п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи при продажу алкогольних напоїв/тютюнових виробів, вчинене вперше протягом календарного року. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п .1 ст.17 вказаного Закону у розмірі 1,00 грн.;

- ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. За вказане правопорушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 17000,00 грн;

- ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 6800,00 грн.;

- Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» - продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими мінімально встановлених. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі висновків акта, контролюючим органом, прийнято податкові повідомлення рішення від 22.07.2019, а саме:

- №03621405, яким до ФОП ОСОБА_1 , застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напої та тютюнових виробів в розмірі 33800,00 грн.;

- №03611405, яким до ФОП ОСОБА_1 , застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 01,00 грн.

Не погоджуючись із вищенаведеними оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, позивачка оскаржила їх у адміністративному порядку.

13.01.2020 за №1455/6/99-00-08-05-05-06, Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, відповідно до якого залишено без змін податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 22.07.2019 за №03621405 та №03611405, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із вищенаведеними оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, (далі ПК України) визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як передбачено підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Порядок проведення фактичних перевірок визначений у статті 80 ПК України.

У пункті 80.1 статті 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності певних обставин, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Перед початком перевірки перевіряючими було зроблено розрахункову операцію, придбано пляшку «Советского шампанського» 0,75л за ціною 75,00 грн., 10,5 12,5% об. алк., що підтверджується актом КРО від 02.07.2019 за №09321/22, через РРО розрахункову операцію не проведено. ФОП ОСОБА_1 , службові посвідчення пред`явленні працівниками ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ознайомлено з направленнями на фактичну перевірку, наказом від 26.06.2019 за №875, про що свідчать підписи ОСОБА_1 .

Відповідно до акта перевірки від 02.07.2019 за №0254/21/22/РРО/ встановлено, що в кіоску за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, пров. Козакова, встановлено проведення розрахункової операції без застосування РРО, РРО відсутній; реалізація алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії; реалізація тютюнових виробів без придбання відповідної ліцензії; реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначеному місці торгівлі, а саме: місце торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами повинно бути обладнане РРО через який фіксується виручка від реалізації (належним чином зареєстрованим). Крім того, на спрощеній системі оподаткування забороняється реалізація алкогольних напоїв, у тому числі, «Шампанського» (крім пива та сидору) реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін.

Контролюючим органом в ході проведеної перевірки, встановлено здійснення реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановленою розміру мінімальних роздрібних цін, а саме: реалізовано пляшку Советского ОСОБА_2 0.75л. 10.5-12.5 % об. алк. за ціною 75 грн. за пляшку, при тому, що мінімальна роздрібна ціна вказаних алкогольних напоїв згідно Постанови №957 не повинна бути меншою ніж 89,0 грн. за пляшку.

Алкогольні напої у розумінні ст. 1 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів із вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною 10 ст. 18 Закону України №481/ 95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

У відповідності до ст. 17 Закону №481/95-ВР, за порушення положень Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 2 цієї ж статті до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, серед іншого у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро- горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Статтею 1 Закону №481/ 95-ВР, надається визначення основних понять і термінів, відповідно до яких: мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100 відсоткового спирту обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари: - мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Відповідно до ч. 18 ст. 1 Закону України «Про виноград та виноградне вино», вино ігристе - вино, піняста властивість якого набута внаслідок його насичення діоксидом вуглецю ендогенного походження, що утворюється під час бродіння сусла або вторинного бродіння виноматеріалів герметично закритих посудинах.

Законом України «Про митний тариф України» встановлено додатки (групи 01-72; групи 73-97).

Згідно додатку 01-72, до групи 22 відносяться алкогольні та безалкогольні напої і оцет, відповідно вина ігристі відносяться до підкатегорії - 2204 10.

Тому, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», роздрібна ціна вин у скляній тарі місткістю 0,7 л. та 0.75 л. (код УКТ ЗЕД 2204 10), становить 89,00 грн., проте ФОП ОСОБА_1 було реалізовано шампанське за ціною 75,00 грн.

Також, перевіркою встановлено не проведення через РРО розрахункової операції з продажу алкогольного напою вартістю 75 грн., відповідний розрахунковий документ не роздрукований.

Статтею 2 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек. товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій га/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до вимог ст. 1 Закон №481/95-ВР, місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичною розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива. - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Закону документів. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно і чинним законодавством.

Відповідно до сі. 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн. (абз. 5 ч. 2 ст. 1 7 Закону №481/95).

Окрім того, на спрощеній системі заборонена реалізація алкогольних напоїв, у т.ч шампанського, крім пива та сидру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ознайомилася з актом перевірки та отримала його примірник, про що свідчить її підпис, в графі заперечення до акта перевірки зазначено: «документи на оформленні».

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.07.2019 за №03621405 про застосування штрафних санкцій у розмірі 33800,00 грн. за порушення ст. 15 та 15 -3 Закону Україні від 19.12.1995 №485/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» та податкове повідомлення рішення від 22.07.2019 за №03611405 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1,0 грн. за порушення пункту 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Щодо посилання позивачки на те, що їй після проведеної перевірки не надходило від відповідача документів про застосування до неї штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення рішення були направлені поштою з рекомендованим повідомленням, у порядку визначеному ст. 58 Податкового кодексу України, на податкову адресу ФОП Семейко Т.П.: АДРЕСА_1 , проте поштовий конверт повернувся відповідачу із зазначенням причини повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до п 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, поштове відправлення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, тобто 11.08.2019.

Таким чином, відповідачем дотримано вимоги податкового законодавства, щодо надсилання оскаржуваних податкових повідомлень рішень позивачці.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх доказів, які спростовували твердження позивача, а відтак довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що відповідач, приймаючи податкові повідомлення рішення від 22.07.2019 №03611405 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 01,00 грн. та за № 03621405 про застосування суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напої та тютюнових виробів у розмірі 33800,00 грн., діяв обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо посилань позивачки на довідку ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про відсутність заборгованості з платежів, контролю за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 03.02.2020 за №317, відповідно до якої станом на 03.02.2020 ФОП ОСОБА_1 не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів ( у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа ДПС України від 28.12.2019 за №14925/6/99-00-10-05-75, позивачку повідомлено про те, що у ФОП ОСОБА_1 відсутній борг у зв`язку із виключенням з інтегрованих карток грошових зобов`язань, оскаржених платником в адміністративному порядку, відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України, на період такого оскарження. Оскільки податковий борг, який зазначений у податковій вимозі ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 22.10.2019 за №3108-10, відсутній, така податкова вимога відповідно до п.п.60.1.1 п.60.1 ст. 60 Кодексу вважається відкликаною, а рішення про опис майна у податкову заставу від 22.10.2019 №3108-10 вважається таким, що втратило юридичну силу.

Як вже зазначалося судом вище, позивачкою були оскаржені податкові повідомлення рішення в адміністративному порядку, розгляд скарги тривав з 20.11.2019 по 13.01.2020 включно.

13.01.2020 за №1455/6/99-00-08-05-05-06, Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, відповідно до якого залишено без змін податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 22.07.2019 за №03621405 та №03611405, а скаргу без задоволення.

В подальшому контролюючим органом винесена податкова вимога від 26.02.2020 за №3984-10 про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити суму податкового боргу в розмірі 34016,54 грн. та прийнято рішення №3984-10 про опис майна у податкову заставу.

Суд не надає правову оцінку прийнятими контролюючим органом зазначеної податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки вони є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 22.07.2019 за № 03621405, №03611405, які судом визнані правомірними. Крім цього, позивачка не заявляє вимогу про скасування податкової вимоги від 26.02.2020 за №3984-10 про сплату суми податкового боргу в розмірі 34016,54 грн. та рішення №3984-10 про опис майна у податкову заставу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 111030700