Справа № 520/2933/2020
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 р. № 520/2933/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан В.В.,

за участі: секретаря судового засідання - Муравської І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 6 під., 10 пов., ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якому просить суд :

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП № 59275523 від 24.02.2020;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.02.2020 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бакшеєвим С.М. прийнято постанову про накладення штрафу, оскільки позивачем не забезпечено побачення з дитиною в порядку визначеному рішенням суду. Позивач вважає висновки, викладені в оскаржуваній постанові державного виконавця необґрунтованими та передчасними, спірну постанову просить скасувати.

Ухвалою суду від 10.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 18.03.2020р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 .

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа та її представники у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представником ОСОБА_3 М. надано клопотання, у якому просив визнати поважними причини відсутності у судовому засіданні та відкласти судове засідання по справі, в зв`язку з зайнятістю його в засіданні регіональної комісії з оцінки та забезпечення проведення попереднього конкурсного відбору інвестиційних програм та проектів регіонально розвитку, на підтвердження чого надав суду копію телефонограми від 18.06.2020р. та розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19.07.2016р. № 304 про затвердження складу регіональної комісії.

Позивач, заперечувала проти задоволення зазначено клопотання.

Суд, ухвалою без виходу до нарадчої кімнати, відмовив у задоволенні вказаного клопотання, враховуючи наявну в матеріалах справи копію нотаріально посвідченої довіреності від 13.03.2019 року, видану строком на три роки, згідно якої повноваження як представники інтересів ОСОБА_2 в судах мають крім ОСОБА_4 також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та наявність в матеріалах справи письмових пояснень третьої особи від 13.04.2020р. та додаткових письмових пояснень від 22.06.2020р.

Отже, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача та третьої особи.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, в якому вказав, що діяв відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження". Оскаржувана постанова не порушує права, свободи та інтереси позивача, в задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа, ОСОБА_2 , надала до суду письмові пояснення та додаткові письмові пояснення, у яких просила суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач цілеспрямовано та систематично уникає виконання рішення суду під різними причинами, посилання на хворобу дитини, викладені у позові, є лише формальною підставою для уникнення відповідальності. Крім того, вказала, що постанова про накладення штрафу ВП № 59275523 від 24.02.2020 є законною та обґрунтованою, оскільки позивач не виконує судового рішення, а позов є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, відзиву, письмових пояснень та додаткових пояснень третьої особи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження ВП№59275523 з примусового виконання виконавчого листа по справі №638/12278/15-ц, виданого 12.02.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова про обрання способом участі діда ОСОБА_7 та бабці ОСОБА_2 у вихованні онуки, дитини з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей, надавши часи спілкування з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну четверту неділю місяця з 10-00 до 18-00 години за місцем їх проживання в присутності батька та матері (при наявності її бажання бути присутньою) та в дні народження діда та бабці 31 серпня кожного року та 28 вересня кожного року з 10-00 години до 16-00 години в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою). Боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 .

21.02.2020 року представником боржника ОСОБА_1 - Клімаш А.С. на адресу відповідача надано письмову заяву про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з хворобою малолітньої - ОСОБА_8 , також повідомлено, що після одужання ОСОБА_8 до відділу буде надана копія відповідної довідки на підтвердження факту хвороби. (т.1.а.с.193)

23.02.2020 державним виконавцем Євсюковим О.В., в присутності представника стягувача - Ген С.Н. та представника боржника - Клімаш О.С., здійснено вихід за адресою вчинення виконавчих дій: АДРЕСА_3 . Встановлено, що побачення з дитиною не відбулось, оскільки зі слів представника стягувача дитина захворіла, про що складено акт державного виконавця. (т. 1 а.с. 194)

В зв`язку з не забезпеченням боржником - ОСОБА_1 побачення з дитиною в порядку визначеному рішенням суду, головним державним виконавцем Бакшеєвим С.М., керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження, в рамках виконавчого провадження №.02.2020 року винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн. (т.1. а.с. 132)

02.03.2020р. представником боржника - Клімаш А.С. надано клопотання про приєднання до матеріалів виконавчого провадження № 59275523 довідки на підтвердження хвороби ОСОБА_8 у період з 21.02.2020 по 29.02.2020. (т.1 а.с. 199-200)

Позивач вважаючи постанову про накладення штрафу від 24.02.2020 у ВП № 59275523 протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII).

Згідно ст.1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону №1404-VIII.

Відповідно до зазначеної статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини першої статті 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 по справі №640/11079/19.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.

Зокрема, частиною 1 ст.18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. При цьому, відповідно до п.6 ч.5 ст.19 Закону № 1404-VIII боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

Водночас, у постанові про накладення штрафу державним виконавцем причини невиконання рішення суду та питання щодо їх поважності взагалі не досліджувались державним виконавцем.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

Пунктом 5 р. ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5(далі -Інструкція № 512/5) визначено, що сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Так, судом встановлено, що 21.02.2020 року представник позивача - Клімаш А.С. посилаючись на ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" звертався до державного виконавця з заявою про відкладення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова №638/12278/15-ц від 12.02.2019, у зв`язку з хворобою дитини боржника, зобов`язавшись після одужання дитини надати до відділу копію довідки на підтвердження факту хвороби.

В позовній заяви позивач вказав, що в заяві про відкладення виконавчих дій помилково зазначений номер ВП №58579456, що судом приймається до уваги, оскільки вказана заява міститься в матеріалах виконавчого провадження, копії якого, надані відповідачем на вимогу суду та долучені до матеріалів справи.(т.1 а.с. 193)

Крім того, на звернення з вказаною заявою посилається і відповідач у відзиві на позовну заяву, також зазначає, що 23.02.2020 р. за адресою АДРЕСА_3 були проведені виконавчі дії з перевірки боржником виконання рішення суду. При виході державним виконавцем встановлено, що побачення з дитиною не відбулося, оскільки зі слів представника боржника Клімаш А.С. дитина захворіла, про що складено акт державного виконавця. Також представник надав копію довідки лікаря про провезення огляду малолітньої ОСОБА_8 .

Також, з матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що 02.03.2020 року представник ОСОБА_1 -Клімаш А.С. надав до Шевченківського ВДВС у місті Харкові клопотання про приєднання до матеріалів виконавчого провадження копію довідки Міської дитячої поліклініки №4 від 29.02.2020 року про хворобу малолітньої ОСОБА_9 у період з 21.02.2020 по 29.02.2020 року.

Отже, при прийнятті спірної постанов про накладення штрафу на позивачку за невиконання рішення суду без поважних причин відповідачем не враховано наявність повідомленої інформації представником боржника про хворобу дитини, а також причин поважності невиконання рішення суду 23.02.2020р., отже постанова про накладення штрафу від 24.02.2020р. у ВП № 59275523 прийнята без врахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, тобто є необґрунтованою, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Окремо суд, зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимог підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 6 під., 10 пов., ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про накладення штрафу ВП № 59275523 від 24.02.2020 року.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 6 під., 10 пов., ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.