Справа № 500/593/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/593/20

15 червня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 №Ф-1525-52-У, №Ф-1525-52 від 13.02.2020 та припинити винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) з того самого предмету і з тих самих підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що як самозайнята особа здійснювала адвокатську діяльність до 01.04.2005, однак з лютого 2008 по даний час своє право на адвокатську діяльність реалізовує не як самозайнята особа, а як найманий працівник - начальник юридичного відділу ПП " Креатор-Буд". Вказала, що будучи найманим працівником, не отримувала жодного доходу від безпосереднього зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується отриманням доходів тільки від працевлаштування за основним місцем роботи в ПП "Креатор-буд", та відсутністю здійснення адвокатської діяльності поза основним місцем роботи. На думку позивача, вказані обставини виключають обов`язок позивача по сплаті єдиного внеску як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема, у періоди, коли вона була найманим працівником, а не самозайнятою особою, з мотиву чого оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 03.03.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 10 днів з моменту вручення даної ухвали. У вказаний судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання в даній справі призначено на 14.05.2020 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 , яка міститься у інформаційній системі "Податковий блок. Облік платників податків", а саме: розділ "Реєстраційні дані", відомо, що позивач зареєстрований як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю станом на 26.09.2003 року та взята на облік Збаразькою ДПІ Кременецького управління ГУ ДПС у Тернопільській області 26.10.2003 року за номером 1238 з присвоєнням стану платника податків " 0 - платник податків за основним місцем обліку". На думку представника відповідача, оскільки, позивач не подавав заяву про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю, тому платник є особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Тому, вважає, що оскаржувані в даній справі вимоги про сплату боргу (недоїмки) є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, та не підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 14.05.2020 розгляд даної справи відкладено до 15.06.2020 о 10:00 год.

15.06.2020 позивач в судове засідання не прибула, подала письмову заяву, в якій просила справу розглядати в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання, в якому просив розгляд даної справи здійснювати в порядку письмового провадження, позицію, викладену у відзиві підтримує, та у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Враховуючи положення частини третьої ст.194, частини дев`ятої ст.205 та частини четвертої ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.03.2003 кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 на підставі рішення атестаційної палати кваліфікайно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області №6 від 26.09.2003.

У відповідності до довідки №35 від 27.02.2020, виданої Радою адвокатів Тернопільської області, відомості про адвоката ОСОБА_1 відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України.

За змістом довідки №27/02/02 від 27.02.2020, виданої ПП "Креатор-Буд", ОСОБА_1 прийнята в ПП "Креатор-Буд" на посаду юрисконсульта з 15.06.2010, з 02.01.2018 переведена на посаду начальника юридичного відділу (наказ №498-К від 29.12.2017), де і працює по теперішній час за основним місцем роботи). Така інформація також підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

У відповідності до довідок №18/03/02 від 18.03.2020, №18/03/01 від 18.03.2019, №27/02/01 від 27.02.2020, виданих ПП "Креатор-Буд", позивач працює на посаді начальника юридичного відділу та отримує дохід у періоди з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 №Ф-1525-52-У, у відповідності до якої станом на 05.07.2019 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 2754,18 грн.

Також, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 №Ф-1525-52, у відповідності до якої станом на 31.01.2020 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 29293,44 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо винесення вказаних вимог, та вважаючи їх протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (надалі, Закону №2464), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 2464, визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 13 Закону № 5076-VI).

Також, за приписами підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі, ПК України), самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Системний аналіз наведених норм доводить, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема адвокати. Разом з тим, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої роботи.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 05.11.2018 у справі № 820/1538/17.

Поряд, з цим, згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

На думку суду, оскільки Законом № 2464 не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності, а із системного аналізу його норм слідує, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні вказаного Закону позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесені оскаржені вимоги, нараховував та сплатив роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV підлягають застосуванню судами як джерела права.

Отже, враховуючи те, що позивач своє право на заняття адвокатською діяльністю реалізовував не як самозайнята особа, а як найманий працівник, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно виніс оскаржену вимогу, з огляду на що остання підлягає до скасування.

Суд вважає, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської прибуткової діяльності та факту зайнятості особи.

При цьому, визначальною ознакою для сплати єдиного соціального внеску самозайнятою особою є саме отримання такою особою доходу від такої діяльності, про що судом не здобуто, а учасниками справи не подано до суду відповідних доказів.

При цьому суд бере до уваги довідку Ради адвокатів Тернопільської області вих.№ 35 від 27 лютого 2020 року про те, що відомості про адвоката ОСОБА_1 відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відтак, суд вважає, що оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та підлягають до скасування, оскільки в ході розгляду даної справи відповідачем не доведено, що такі винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області припинити винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) з того самого предмету і з тих самих підстав, суд зазначає, що така позовна вимога поширюється на правовідносини, що можуть виникнути у майбутньому, а адміністративні суди захищають право громадянина лише у випадку його реального порушення.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. <...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Таким чином обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, рішення суду не може поширюватись на правовідносини, які можуть виникнути в майбутньому, а тому у позовній вимозі припинити винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) з того самого предмету і з тих самих підстав - слід відмовити.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення сплачений судовий збір підлягає стягненню в порядку частини третьої ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.02.2020 №Ф-1525-52 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Тернопільській області від 10.05.2019 №Ф1525-52-У.

3.У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.№ НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплачений у відповідності до квитанції №12 від 28.02.2020 на суму 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Позивач: ОСОБА_1 ід.№ НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області місцезнаходження вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.