Справа № 240/11484/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11484/19

Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

24 червня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Кузьменко Л.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), про:

- визнання протиправним та скасування пункту 31 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2019 №109, про відмову йому, як військовослужбовцю за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 29.05.2019, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

- зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити йому, як військовослужбовцю за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 29.05.2019, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням попередніх виплат.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 17.02.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що з 29.05.2019 ОСОБА_1 , за наслідками огляду МСЕК, було первинно встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто після спливу дворічного терміну, з моменту встановлення йому з 27.11.2015 ступеню втрати працездатності, що виключає його право на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що законодавче обмеження дворічним строком на виплату одноразової грошової допомоги стосується лише випадків встановлення особі при повторному огляді інвалідності вищої групи, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності, та не стосується випадків встановлення інвалідності вперше при первинному огляді. Вважає, що в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", що набрала чинності 01 січня 2017 року та якою статтю 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було доповнено пунктом 4 про відсутність права на отримання одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності понад дворічний термін, на спірні правовідносини не розповсюджується, тому що на момент встановлення йому з 27.11.2015 ступеня втрати працездатності, вказані положення ще не були прийнятті. Також вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.03.2018 по справі № 295/3091/17 та від 21.06.2018 у справі №760/11440/17.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що оскільки позивачу при первинному огляді у 2015 було встановлено 15 % втрати працездатності та виплачено допомогу 14496 грн, а в 2019 при повторному огляді було встановлено ІІІ групу інвалідності, понад дворічний термін, то у відповідача не було правових підстав для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. На підтвердження такої позиції відповідач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах по справах №806/2187/18, №240/5765/18.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 27.03.2014 ОСОБА_1 перебував на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2019 №2021.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2014 №1543 встановлено, що 21.07.2014 ОСОБА_1 при виконанні бойового завдання (АТО) одержав закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку.

27.11.2015 Кіровоградською обласною МСЕК №2 був проведений огляд ОСОБА_1 за наслідками якого позивачу, починаючи з 27.11.2015 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 15%, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА №123389.

У зв`язку з встановленням ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 15% позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 14469,00 гривень.

Згідно копії свідоцтва про хворобу №937 встановлено, що 23.04.2019 госпітальною ВЛК військової частини НОМЕР_3 з метою визначення ступеня придатності позивача до високомобільних десантних військ був проведений огляд старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , за наслідками якого встановлено, що отримана ним 21.07.2014 травма (закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку), пов`язана із захистом Батьківщини, а також зроблено висновок про те, що позивач не придатний до служби у високомобільних десантних військах.

31.05.2019 Житомирською обласною МСЕК №2 був проведений первинний огляд ОСОБА_1 за наслідками якого позивачу, починаючи з 29.05.2019 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №548557.

У зв`язку із встановленням з 29.05.2019 ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, позивач 19 липня 2019 року звернувся до Міністерства оборони України через військову частину НОМЕР_1 із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Розглянувши подані ОСОБА_1 заяву та документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, оформлене протоколом від 16.08.2019 №109 про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги. Підставою для прийняття такого рішення стало те, що між первинною втратою працезданості, яка визначалась у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІІ групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки (а.с.24).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ).

Пунктом "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частинами 2, 4 статті 16-3 наведеного Закону (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача органами МСЕК та встановлення відсотку втрати працездатності) передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, як особі з інвалідністю IIІ групи.

Частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку №975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Таким чином, нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.

Положення статті 16-3 цього Закону застосовуються при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).

В свою чергу, стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що на 27.11.2015 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 15%, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, при цьому зазначені вище Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII у Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пункт 4 статті 16-3 доповнено абзац другий такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Саме ця норма стала підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ступінь втрати працездатності у розмірі 15% без встановлення інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що надавало йому право на отримання одноразової грошової допомоги, було встановлено 27 листопада 2015 року, встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаного із захистом Батьківщини, відбулося 29 травня 2019 року.

Однак, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що оскільки дворічний строк позивачем з часу первинного встановлення інвалідності до встановлення 2 групи інвалідності, передбачений п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, не було додержано, тому суд дійшов висновку, що спірне рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, прийняте у відповідності до вимог Закону №2011-XII.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким доповнено частину 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Так, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 01 січня 2017 року не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинної групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності) за часовий проміжок з 2015 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 02 квітня 2018 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Однак, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що дворічний строк у межах спірних правовідносин обчислюється саме з 27.11.2015 - з часу первинного встановлення інвалідності позивачу. Також помилково вважав, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (2015) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

При цьому, колегія суддів зазначає, що стаття 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції до 01 січня 2017 року не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності, однак, разом з тим, суд бере до уваги і те, що ІI група інвалідності встановлена позивачу первинно.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 березня 2018 року у справі №295/3091/17, від 21 червня 2018 року у справі № 760/11440/17, від 30 вересня 2019 року у справі № 825/1380/18.

При цьому застосована судом першої інстанції правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18, колегія суддів вважає помилковою, оскільки вона стосувалась інших обставин справи, зокрема щодо застосування статті 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 31 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2019 №109, про відмову йому, як військовослужбовцю за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 29.05.2019, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), як військовослужбовцю за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 29.05.2019, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням попередніх виплат.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Кузьменко Л.В. Капустинський М.М.