Справа № 415/8602/19
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/8602/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Зуб Г.А.,

за участю секретаря - Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Карпенка Олексія Сергійовича про скасування постанови про справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2019 позивач звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області як до адміністративного суду із вказаною позовною заявою, у якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 503929 від 12 вересня 2019 року, та закрити провадження у справі. Також просить поновити строк для подання позову до суду.

В обґрунтування вказаних вимог посилається те, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої останній керуючи ТЗ ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , 12.09.2019 р. о 22:25 год. в м. Харків, по вул. Чувашська, 1, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.4. «рух прямо або праворуч» здійснив розворот, чим порушив п. 8.4.«В» ПДР України, однак позивач зазначеного правопорушення не вчиняв, ПДР України не порушував, а тому вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, як безпідставна, оскільки доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення відповідачем надано не було.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлені у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомили. Позивач надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, та позовні вимоги задовольнити.

Статтею 268 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

10.10.2019 року вказана позовна заява надійшла до Лисичанського міського суду Луганської області, та розподіл справи здійснений не був у зв`язку

з відсутності потрібної кількості суддів для розподілу справи.

21.10.2019 року здійснено розподіл вказаної справи, справа розподілена судді Фастовець В.М.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 28.10.2019 за вказаним адміністративним позовом відкрито провадження, справу призначено до розгляду з повідомленням сторін, зобов`язано відповідача надати суду: 1) документ, що посвідчує повноваження відповідача на складання протоколів про адміністративну відповідальність та накладення адміністративних стягнень (копію службового посвідчення, наказу тощо); 2) документ, що посвідчує правомірність здійснення відповідачем контролю за дорожнім рухом на місці накладення адміністративного стягнення (постова відомість тощо).

02.03.2020 року здійснено повторний розподіл вказаної справи у зв`язку з відставкою судді Фастовець В.М., справу розподілено судді Луньовій Д.Ю.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 27.03.2020 справу передано за територіальною підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

22.04.2020 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова.

Згідно інформації, внесеної в систему автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 22.04.2020, вказану справу розподілено судді Зубу Г.А.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2020 вказану справу було прийнято до провадження судді, та призначено судове засідання по справі.

Відповідно до змісту постанови, 12.09.2019 о 22:25 год. в м. Харків по вул. Чувашська, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.4. «рух прямо або праворуч», здійснив розворот, чим порушив вимоги п. 8.4.«В» ПДР України - заборонних знаків, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн.

Судом встановлено, що копію вищевказаної постанови позивач отримав 09.10.2019, що підтверджується оригіналом поштового конверту про вручення поштового відправлення (а.с. 6). Факт отримання вказаної постанови 19.09.2019 спростовується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , згідно відомостей якого позивач в період з 19.09.2019 по 25.09.2019 перебував поза межами України (а.с. 7-8), та в самій постанові зазначено про відмову її отримання позивачем в день її складання.

За вказаних обставин, позивачем вказана постанова була отримана лише 09.10.2019, а з позовом до суду позивач звернувся - 10.10.2020, тому враховуючи положення ст. 121 КАС України, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача, та поновити йому строк для звернення до суду з вказаним позовом у зв`язку з поважністю причини пропуску строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 Закону "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

До суду відповідачем не надано відео-запис вчиненого правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови ПВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідачем взагалі не надано до суду ніяких доказів по справі, що підтверджують позицію відповідача в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, а саме порушення позивачем ПДР України.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач в своєму позові зазначає, що судові витрати, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., зокрема за складання адміністративного позову 4500 грн., за складання клопотання про поновлення строку для подання адміністративного позову в розмірі - 500 грн., та надано до суду відповідні докази, однак, в порушення п.4 ч.5 ст. 160 КАС України, позивач не визначив в змісті позовних вимог, що він просить вказані витрати стягнути з відповідача.

Враховуючи, що заяв зі сторони позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. з відповідача до суду надходило, тому суд за власною ініціативою вказане питання не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Карпенка Олексія Сергійовича про скасування постанови про справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 503929 від 12 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2020 року.

СУДДЯ - Г.А. ЗУБ