Справа № 420/489/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Одеса Справа №420/489/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування вимоги (припису) №105775 від 13.01.2020 року про демонтаж елементу вуличної торгівлі, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування вимоги (припису) №105775 від 13.01.2020 року про демонтаж елементу вуличної торгівлі.

Позивач обґрунтовує позов тим, що йому вручена вимога (припис) відповідача №105775 від 13.01.2020 року, якою запропоновано демонтувати елемент вуличної торгівлі за адресою: м. Одеса, вул. Чорномоського козацтва,8, власними силами за власний рахунок. ТОВ «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» є власником пристрою зарядного для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20 як побутовим приладом який є частиною електромережі нежитлових приміщень, які позивач використовує згідно договору про співпрацю від 01.05.2019 року з власником нерухомого майна Філією «Укрінтеравтосервіс-Одеса» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс». При цьому позивач вказує, що за всіма зовнішніми ознаками та у відповідності до визначення поняття «елемент вуличної торгівлі» спірний об`єкт пристрій зарядний для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20 не є елементом вуличної торгівлі, так як не є окремо розташованим, а є складовою частиною електромережі нерухомого майна, яке слід ідентифікувати як електроустаткування будівель, тобто сукупність електротехнічних пристроїв, які будучі встановлені в будівлі, забезпечують комфорт для діяльності людей (до яких відносять побутові електричні прилади, все, що відноситься до штучного освітлення, всі пристрої, які уможливлюють роботу ліфтів, системи вентиляції, опалення, водопостачання, зарядження акумуляторних батарей та іншого). З вказаних технічних характеристик пристрою та технічних характеристик нерухомого майна, вбачається, що останні не можуть бути віднесені до малих архітектурних форм та тимчасових споруд, елементів вуличної торгівлі, тому компетенція відповідача на пристрій не розповсюджується та підстав для їх демонтажу немає. При цьому знесення об`єктів нерухомого майна, у разі здійснення самочинною будівництва, здійснюється у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ст. 376 ЦК України, виключно на підставі рішення суду. За таких обставин вимога (припис) є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що сертифікату відповідності позивача, електрозярадна станція - це пристрій зарядний для електромобілів, тому дану електрозарядну станцію визначено як елемент вуличної торгівлі, порядок розміщення яких регулюється Правилами розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради №3961-VI від 09.10.2013 року. На підставі того, що елемент вуличної торгівлі мав ознаки протиправно розміщеного, так як розміщений без погодження з районною адміністрацією та укладеного з відповідачем договору на право розміщення елементу вуличної торгівлі, відповідачем видано припис №105775 від 13.01.2020 року про демонтаж. Крім того відповідач вказує, що в договорі позивача про співпрацю від 01.05.2019 року з Українським державним підприємством по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» вказана адреса: «вул. Чорноморського козацтва, 9», та адреса вказана в приписі, на якій фактично розміщений електрозарядний пристрій: «вул. Чорноморського козацтва, 8» в тексті договору не значиться. При цьому за інформацією з ресурсу в мережі інтернет «Публічна кадастрова карта» прилегла фасадна територія не виділена відповідно до вимог Земельного кодексу, інформація про власника відсутня. Тобто, земля, на якій розміщено елемент вуличної торгівлі - електрозарядна станція, перебуває у власності територіальної громади міста Одеси. Відтак відповідач діяв згідно з встановленими органами місцевого самоврядування нормами та вимога (припис) про демонтаж елементу вуличної торгівлі є правомірною.

Ухвалою суду від 23.01.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 29.04.2020 року прийнято рішення розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також вказаною ухвалою суду зобов`язано Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради надати до суду в строк для надання відзиву письмові докази, а саме наявні у відповідача документи, які стали підставою для прийняття оскаржуваної вимоги (припису) №105775 від 13.01.2020 року, в тому числі акт фіксації про виявлений факт недотримання позивачем Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, якщо такий складався; зобов`язано ТОВ «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» надати до суду в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали письмові докази, а саме документи, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою на якій розташований пристрій зарядний для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року закрито підготовче провадження у справі №420/489/20 та призначено справу до розгляду по суті на 05.06.2020 року о 09 год. 10 хв.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Разом з тим, від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути позовну заяву в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та наявності підстав для відмови в його задоволенні.

Судом встановлено, що ТОВ «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.06.2018 року за № 1 037368.

Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: виробництво іншого електричного устатковання; виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів; виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури; виробництво батарей і акумуляторів; виробництво електроенергії (основний); передача електроенергії; розподілення електроенергії; торгівля електроенергією; тощо (а.с.14-18).

01.05.2019 року позивачем укладено договір №1339 про співпрацю з Філією «Укрінтеравтосервіс-Одеса» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (сторона 1), відповідно до п.1.1. якого сторони домовилися спільно діяти з метою отримання фактичних результатів у вигляді прибутку від спільної господарської діяльності. Для цього сторона 1 надає частину твердого покриття, забезпечує підведення до місця розташування станцій зарядки для електромобілів точки підключення, встановлення лічильника активної енергії, а позивач встановлює на ньому станції зарядки для електромобілів та бере на себе витратну частину (а.с.9-11).

Відповідно до п.1.2. вказаного договору, станція зарядки (пристрій призначений для зарядки силових акумуляторів електромобілів, з характеристиками вказаними в договорі) належить позивачу на праві власності, сертифікат відповідності пристрою зарядного для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20, термін дії 02.11.2016 року 01.11.2017 року, наявний в матеріалах справи (а.с.8).

Як вбачається зі змісту договору про співпрацю №1339 від 01.05.2019 року, діяльність позивача з використання пристрою зарядного для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20 здійснюється за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 9.

12.01.2020 року працівниками відповідача здійснено обстеження елементу вуличної торгівлі на відповідність його розміщення Правилам розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затвердженим рішенням Одеської міської ради №3961-VI від 09.10.2013 року та чинному законодавству України, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 8, суб`єкт господарювання невідомий, про що складено Акт обстеження №105774 (а.с.120). У вказаному Акті зафіксовано тип елементу вуличної торгівлі пристрій, а також зафіксовано порушення чинного законодавства, а саме недотримання вимог п.13 Правил, затверджених Рішенням ОМР №3961-VI від 09.10.2013 року. До вказаного Акту додано матеріали фотофіксації.

Як вбачається з Акту обстеження елементу вуличної торгівлі №105774 від 12.01.2020 року та відривного талону до вимоги (припис) №105775 від 13.01.2020 року (а.с.122), працівники Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради приклеїли припис безпосередньо на електрозарядний пристрій.

Відповідно до вимоги (припису) №105775 від 13.01.2020 року про демонтаж елементу вуличної торгівлі, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 8, позивач повинен власними силами за власний рахунок звільнити елемент вуличної торгівлі від продукції та товару у строк до 19.01.2020 року. А також вказано, що у разі невиконання цієї вимоги (припису) демонтаж буде здійснено Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на підставі наказу начальника Управління з наступним відшкодуванням коштів за демонтаж, перевезення та зберігання елементу вуличної торгівлі (а.с.7).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 144 Конституції України, визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно з ч.3 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 року 4184-VII затверджено Положення про управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (нова редакція), відповідно до п.1.1. якого Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (далі Управління) є виконавчим органом Одеської міської ради і створено відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до вказаного Положення Управління здійснює, зокрема, заходи з державного нагляду (контролю) щодо виявлення та запобігання порушенням вимог чинного законодавства України суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг; самоврядний контроль за станом території об`єктів благоустрою, на яких розташовані об`єкти торгівлі, ресторанного господарства, сфери послуг, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, елементи вуличної торгівлі, ринки, ярмарки, ярмарки-виставки.

Управління укладає договори на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі (у разі відсутності документів на землекористування, оформлених у порядку, передбаченому чинним земельним законодавством України), видає накази про демонтаж протиправно встановлених елементів вуличної торгівлі та здійснює заходи з демонтажу тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі, встановлених без улаштування фундаментів, заглиблених у землю (п.2.2.17, 2.2.20, 2.2.21 Положення про управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (нова редакція)).

Рішенням Одеської міської ради №3961-VI від 09.10.2013 року (зі змінами) затверджено Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі (далі - Правила №3961-VI). Вказані Правила розроблені на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011р «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» та врегульовує питання розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі ТС) та елементів вуличної торгівлі (далі елементи торгівлі) на території міста Одеси.

Пунктом 1.4. Правил №3961-VI визначено, що елементи вуличної торгівлі - це окремо розташовані торгівельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри;

Уповноважений орган управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, виконавчий орган Одеської міської ради, визначений Одеською міською радою для регулювання діяльності з дотримання фізичними та юридичними особами Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі.

Відповідно до п.2.1. Правил №3961-VI, Уповноважений орган, зокрема, укладає договори з власниками (користувачами) ТС на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, а також елементів торгівлі у випадках, передбачених цими Правилами; здійснює інвентаризацію, а також обстеження і фіксацію недотримання фізичними і юридичними особами вимог Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі і внаслідок виявлення фактів недотримання вимог цих Правил складає акти фіксації; надає фізичним та юридичним особам обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень цих Правил, контролює виконання цих приписів.

Пунктом 13 Правил №3961-VI визначається порядок розміщення елементів вуличної торгівлі, зокрема відповідно до п.13.1, 13.4 встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, який укладається між Уповноваженим органом та Заявником.

Заявник може встановити, розміщувати та експлуатувати належний йому елемент торгівлі після укладання договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі (п.13.11 Правил №3961-VI).

Зі змісту поняття договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі, наведеного в п.1.4. Правил №3961-VI, вбачається, що даний договір укладається між власником (користувачем) елементу торгівлі та Уповноваженим органом та визначає їх взаємні права та обов`язки саме щодо користування місцями для розміщення елементів торгівлі, які перебувають у комунальній власності.

За результатами проведених інвентаризації та/або обстеження Уповноваженим органом складається акт, у якому фіксуються виявлені порушення. За наслідками розгляду акту фіксації та доданих до нього матеріалів Уповноважений орган вправі здійснити наступні дії: звернутися до особи, якою допущено порушення встановленого порядку розміщення та експлуатації ТС та елементу торгівлі з приписом про усунення порушень у визначений Уповноваженим органом термін; звернутись до особи, що порушує вимоги цих Правил з приписом про демонтаж протиправно розміщених ТС та елементів торгівлі; звертатись до інших органів, уповноважених здійснювати контроль за додержанням законодавства про благоустрій населених пунктів (п.15.4 Правил №3961-VI).

Згідно з п.16.1 Правил №3961-VI підставою для проведення демонтажу елементу торгівлі є протиправність його розміщення відповідно до п.1.4. цих Правил, тобто елемент торгівлі, характеризується хоча б однією з наступних ознак: відсутня позитивна відповідь у вигляді листа-рішення, про можливість розміщення елементу торгівлі; розміщується без укладеного з Уповноваженим органом договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, або термін дії якого закінчився; розміщується з недотриманням визначених у договорі параметрів щодо типу, розміру способу розміщення та опису елемента торгівлі або місце розташування якого не відповідає місцю, визначеному у договорі; експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства України та цих Правил, що встановлено Уповноваженим органом.

Порядок демонтажу елементу вуличної торгівлі визначається пунктами 16.2, 16.5-16.7, 16.9-16.12 Правил №3961-VI.

Позивач зазначає, що пристрій зарядний для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20 не є елементом вуличної торгівлі, оскільки є складовою частиною електромережі нерухомого майна (електроустаткування будівель - електротехнічні пристрої, які будучі встановлені в будівлі, забезпечують комфорт для діяльності людей), розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 9, та яке перебуває в господарському віданні Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №790-р від 09.10.2013 року «Про передачу цілісного майногового комплексу Одеської філії державного підприємства «Укрсервіс Мінтрансу» (а.с.12), а також оскільки такий зарядний пристрій є приналежністю до головної речі, та використовуються за єдиним призначенням, розглядаються як одна річ.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Статтею 186 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), визначено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню (ст.187 ЦК України).

Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором (ст.188 ЦК України).

З наведених положень ЦК України слідує, що головна річ становить основний інтерес як об`єкт цивільних прав, а другорядна виконує допоміжні, обслуговуючі функції. Та якщо головна річ і другорядна пов`язані фізично, речі іменуються складовими частинами головної речі і є такими, що не можуть бути відокремлені від головної речі без її пошкодження або істотного знецінення. Якщо між головною річчю і другорядною існує юридичний зв`язок, вона є її приналежністю, як така, що призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням.

За таких обставин суд вважає, що дійсно використання електрозарядного пристрою можливе саме завдяки його приєднанню до електромережі нерухомого майна, однак він не є його приналежністю, так як нерухоме майно може повноцінно функціонувати та використовуватися самостійно в повній мірі, електрозарядний пристрій для автомобілів жодним чином не призначений для обслуговування такого нерухомого майна.

Крім того станція зарядки електромобілів може аналогічним чином використовуватися/експлуатуватися від іншого джерела електропостачання, тобто може бути відокремленою від нерухомого майна без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ нерухоме майно, станція зарядки електромобілів підлягатиме відокремленню, так як належить на праві власності іншої особи та є самостійним об`єктом цивільних прав, що не узгоджується з ч.2 ст.187 ЦК України, відповідно до якої, як вже зазначав суд, при переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Відтак суд критично оцінює твердження позивача, що електрозарядний пристрій є складовою частиною нерухомого майна та приналежністю до головної речі нерухомого майна.

Разом з тим представником Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради до суду надано докази того, що електрозарядні пристрої використовуються позивачем саме для підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, оскільки встановлена та стягується плата за надання послуг з підзарядки електромобілів (а.с.144-146).

Таким чином суд доходить до висновку що електрозарядний пристрій ТОВ «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» вірно віднесено відповідачем до елементів вуличної торгівлі, саме як інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності.

Частиною 2 ст.191 ЦК України передбачено, що до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи, зокрема, земельні ділянки, тощо.

Водночас, суд враховує, що згідно договору №1339 про співпрацю від 01.05.2019 року укладеного між позивачем та Філією «Укрінтеравтосервіс-Одеса» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», ТОВ «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» надано частину твердого покриття для встановлення на ньому власної станції зарядки електромобілів та підведено до місця розташування станцій зарядки для електромобілів точки підключення, встановлено лічильник активної енергії, за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 9.

Однак з матеріалів справи, зокрема фотофіксації доданої позивачем до позову та Акту обстеження елементу вуличної торгівлі №105774 від 12.01.2020 року з фотофіксацією, вбачається, що фактично пристрій зарядний для електромобілів розташований на тратуіарі, який є елементом вулиці за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 8, що є комунальною власністю.

За таких обставин, розміщення зарядного пристрою для автомобілів типів УЗЄ-10 та УЗЄ-20 повинно відбуватися з урахуванням положень Правил №3961-VI, а підключення таких станцій зарядки для електромобілів до електромережі нерухомого майна є лише способом її функціонування.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що електрозарядний пристрій для автомобілів фактично розміщений саме за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 9, тобто на земельній ділянці, яка є складовою частиною цілісного майнового комплексу Філії «Укрінтеравтосервіс-Одеса» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс».

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідачем в межах наданих йому повноважень, проведено обстеження елементу вуличної торгівлі електрозарядної станції за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 8, та правомірно видано вимогу (припис) №105775 від 13.01.2020 року про демонтаж елементу вуличної торгівлі, а тому підстави для її скасування відсутні.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОУКРАЇНА» до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.