Справа № 826/18861/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2020 року № 826/18861/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператор спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (далі - ТОВ «Карпатигаз») звернулося з позовом до Південної об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області (далі - Південна ОДПІ ГУ ДПС у Харківській області) з вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо повернення ТОВ «Карпатигаз» помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань у розмірі 89 421 356, 28 грн., зобов`язання прийняти висновок про повернення суми помилково та надміру сплачених коштів у зазначеному розмірі та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Валківському районі Харківської області.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ «Карпатигаз» надміру сплачено суму грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування газового конденсату та природного газу за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року. При цьому, на думку позивача, в зазначений період діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку за користування надрами, проте, незважаючи на сплату грошових зобов`язань відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31 липня 2014 року № 1621-VII, яким передбачались ставки у більшому розмірі, застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України. За твердженнями позивача розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 89 421 356, 28 грн. підлягають поверненню як надміру та помилково сплачені без подання уточнюючих розрахунків та наявних на інтегрованій картці платника податків відомостей щодо переплати. Проте, відповідачем не підготовлено висновку про повернення відповідних сум надміру та помилково сплачених коштів та не подано його до відповідного органу казначейської служби, а натомість листом від 29 липня 2016 року №1047/10/20-16-06-12 повідомлено ТОВ «Карпатигаз» про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань можливе лише за наявності переплати в інформаційній картці платника податків, яка за ТОВ «Карпатигаз» не обліковується.

Посилаючись на такі та інші обставини, позивач, отримавши від відповідача відмову у поверненні надміру сплачених грошових коштів, звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 26 березня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року скасовано, адміністративну справу № 826/18861/16 направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

У постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року зазначено, що під час нового розгляду справи суду слід дослідити чи обліковувалася сума, заявлена позивачем, як помилково та/або надміру сплачена, що є передумовою складання висновку на повернення такої суми (її частини) та інших документів, необхідних у розумінні пункту 8 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №114, зареєстрованого Міністерством юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124, який є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин як джерело права відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2019 року адміністративну справу №826/18861/16 прийнято до провадження суддею Клименчук Н.М., постановлено провадити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами, запропоновано сторонам подати пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду від 26 березня 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду у м. Києві від 24.06.2020 замінено первинного відповідача - Південну об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області її правонаступником - Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Карпатигаз" є оператором спільної діяльності за договором від 10 червня 2002 року №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи, укладеним між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз".

В матеріалах справи наявна копія додаткової угоди від 25 лютого 2011 року №4, за якою до спільної діяльності залучено компанію Місен Ентерпрайзес АБ та визначено оператором ТОВ "Карпатигаз".

Згідно із абзацом третім пункту 64.6 статті 64 Податкового кодексу України взяття на облік договору або угоди здійснюється шляхом додаткового взяття на облік управителя майна, учасника договору про спільну діяльність або угоди про розподіл продукції як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору або угоди.

Позивача додатково взято на облік як платника податків - учасника договору про спільну діяльність, відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що підтверджується довідкою від 11 жовтня 2013 року №1287/2659-18-05-15.

Позивач також перебуває на обліку за неосновним місцем обліку в Нововодолазькій міжрайонній державній податковій інспекції (Валківське відділення) Головного управління ДФС у Харківській області, що підтверджується повідомленням про взяття на облік за неосновним місцем обліку від 30 липня 2012 року №15881.

Як вбачається з наявних у справі податкових розрахунків, позивачем у період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено за користування надрами, зокрема з видобування газового конденсату у розмірі 13 068 339, 56 грн. із застосуванням ставки 45%:

- за серпень 2014 року 3 212 471,11 грн., відповідно до податкового розрахунку від 22 вересня 2014 року № 181 та платіжного доручення від 29 вересня 2014 року №7480;

- за вересень 2014 року 2 840 658, 53 грн., відповідно до податкового розрахунку від 14 жовтня 2014 року №201 та платіжного доручення від 30 жовтня 2017 року №7992;

- за жовтень 2014 року 2 655 851,86 грн., відповідно до податкового розрахунку від 17 листопада 2014 року № 225 та платіжного доручення від 28 листопада 2014 року №8437;

- - за листопад 2014 року 2 485 734, 98 грн., відповідно до податкового розрахунку від 15 грудня 2014 року № 248 та платіжного доручення від 26 грудня 2014 року № 8863;

- - за грудень 2014 року 1 873 623,08 грн., відповідно до податкового розрахунку від 13 січня 2015 року № 271 та платіжного доручення від 30 січня 2015 року № 243;

З видобування природного газу в розмірі 181 600 456,11 грн. із застосуванням ставки 55 %:

- за серпень 2014 року 37 119 770,45 грн., відповідно до податкового розрахунку від 22 вересня 2014 року №181 та платіжного доручення від 29 вересня 2014 року №7481;

- - за вересень 2014 року 36 487 366,91 грн., відповідно до податкового розрахунку від 14 жовтня 2014 року №201 та платіжного доручення від 30 жовтня 2014 року № 7993;

- за жовтень 2014 року 36 107 396,45 грн., відповідно до податкового розрахунку від 17 листопада 2014 року №225 та платіжного доручення від 28 листопада 2014 року №8438;

- за листопад 2014 року 35 138 403,30 грн., відповідно до податкового розрахунку від 15 грудня 2014 року №248 та платіжного доручення від 26 грудня 2014 року № 8864;

- за грудень 2014 року 36 747 519,00 грн., відповідно до податкового розрахунку від 13 січня 2015 року №271 та платіжного доручення від 30 січня 2015 року № 244.

Загальний розмір сплаченої плати за користування надрами для видобування склав 194 668 795,67 грн.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів від 25 червня 2018 року №18176/10/26-59-08-04-14, ТОВ "Карпатигаз" не має заборгованості перед бюджетом.

ТОВ "Карпатигаз" звернулося до Нововодолазької ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (Валківське відділення) із заявою від 06 липня 2016 року № 06/07-3 про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів з проханням повернути 89 421 356, 28 грн. помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих за період з серпня по грудень 2014 року, шляхом погашення грошових зобов`язань з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на Нововодолазьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області, незалежно від виду бюджету.

Підставою для такого звернення стало те, що позивач помилково розрахував суму грошового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин без урахування норм, які діяли у звітний період, а саме положення підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України.

На думку позивача, розмір плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу та газового конденсату) за період з 03 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року, виходячи зі ставок, встановлених підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, повинен був становити 105 247 439, 39 грн.

З видобування газового конденсату в розмірі 12 208 804, 88 грн. із застосуванням ставки 42%: - за серпень 2014 року - 3 009 994,32 грн.; - за вересень 2014 року - 2 651 281, 30 грн.; - за жовтень 2014 року - 2 478 795,08 грн.; - за листопад 2014 року - 2 32 019, 32 грн.; - за грудень 2014 року - 1 748 714,86 грн.

З видобування природного газу в розмірі 93 038 634,51 грн. із застосуванням ставки 28%: - за серпень 2014 року - 19 484 830,91 грн.; - за вересень 2014 року - 18 575 386,80 грн.; - за жовтень 2014 року - 18 381 947,28 грн.; - за листопад 2014 року - 17 888 641,67 грн.; - за грудень 2014 року - 18 707 827,85 грн.

Отже, за твердженнями позивача, розмір помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року склав 89 421 356, 28 грн.

Проте, відповідач листом від 29 липня 2016 року №1047/10/20-16-06-12 повідомив, що станом на 14 липня 2014 року переплата в інтегрованій картці платника податків по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу (13030800 по підприємству складає 0,00 грн. та по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату (13030900)т складає 521,40 грн., з огляду на що заявлену підприємством переплату з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 89 421 356, 28 грн. контролюючий орган вважає такою, що не відповідає дійсності.

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 Розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31 липня 2014 року №1621-VI (набрав чинності 03 серпня 2014 року) внесено зміни, в тому числі, до Податкового кодексу України.

Вказаним Законом розділ ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено підрозділом 91 такого змісту: тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються такі особливості застосування деяких норм розділу XI "Плата за користування надрами" цього Кодексу. 1.1. Ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього Кодексу, встановлюються на період, визначений абзацом першим цього пункту, у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у відповідних розмірах…", зокрема конденсат - 45% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів); газ природний (будь-якого походження) - 55% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем у період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено за користування надрами для видобування корисних копалин на території відповідача у розмірі:

- по природному газу на загальну суму 181 600 456, 11 грн. із застосуванням ставки 55%;

- по газовому конденсату на загальну суму 13 068 339,56 грн. із застосуванням ставки 45%.

Підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції станом на дату набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України") визначено, що ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини). Зокрема, ставка для природного газу - 28% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів), ставка для конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів - 42,00%.

Позивач вважає, що сплатив надміру суми грошових зобов`язань за користування надрами, нарахованих з 03 серпня по 31 грудня 2014 року, оскільки з 01 квітня 2014 року внесені зміни до підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України та встановлені інші ставки плати за користування надрами для видобування, які підлягали застосуванню.

Отже, розмір помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року за підрахунками позивача склав, а тому сума надмірно сплаченого грошового зобов`язання становить за його твердженнями 89 421 356,28 грн. (194 668 795,67 грн. - 105 247 439,39 грн.).

Сума різниці не заперечувалась відповідачем під час розгляду справи, проте позиція контролюючого органу зводиться до того, що позивач не дотримався вимог пунктів 43.1, 43.3 статті 43 Податкового кодексу України та не подав уточнених розрахунків, у зв`язку з чим у податкових даних відсутня переплата.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31 липня 2014 року №1621-VII, на підставі якого нараховувались та сплачувались податкові зобов`язання, не є Законом, який містить виключно положення про внесення змін до Податкового кодексу України, внесення змін цим Законом не відповідало процедурі, передбаченій Податковим кодексом України, який після внесення змін одночасно містив дві суперечливих норми з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, платником яких був позивач.

Пунктом 2.1 статті 2 Податкового кодексу України визначено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Зі змісту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" слідує, що зміни вносились, у тому числі до: Податкового кодексу України, Бюджетного кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Закону України "Про депозитарну систему України", Закону України "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Отже, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" містить положення, якими вносяться зміни до інших законів, а не лише до Податкового кодексу України.

Одним з принципів податкового законодавства відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України є принцип стабільності, за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Подібне положення передбачалось частиною третьою статті 27 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час існування спірних відносин), відповідно до якого закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, крім передбаченого Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку".

Відповідно до підпункту 9.19. пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за користування надрами відноситься до загальнодержавних податків.

Згідно з пунктом 25.1 статті 25 Податкового кодексу України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування.

Як зазначено вище, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31 липня 2014 року №1621-VII на період до 01 січня 2015 року встановлюються ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України в більших розмірах; цей Закон набрав чинності з 03 серпня 2014 року та передбачав ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01 січня 2015 року.

Отже, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" визначено нові ставки, а тому, з урахуванням принципу стабільності, передбаченого Податковим кодексом України, такі ставки не могли застосовуватись у 2014 році.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, відтак, ТОВ "Карпатигаз" сплачено плату за користування надрами для видобування корисних копалин в період з 03 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року у більшому розмірі.

Водночас, відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За змістом підпункту 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з пунктами 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно поданих до Валківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області декларацій, позивачем самостійно задекларовано податкові зобов`язання по платі за користування надрами із урахуванням ставок, визначених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року № 1621-VI в сумі 194 668 795, 67 грн.

Виходячи з положень підпункту 263.11.1 пункту 263.1 статті 263 Податкового кодексу України платник податків за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом ІІ цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу.

У межах спірних правовідносин йдеться саме про розрахунки, подані за звітний календарний місяць.

Форму Податкового розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у 2014 році затверджено наказом Міністерства фінансів України від 17 вересня 2012 року №1000, що зареєстрований Міністерством юстиції України 15 жовтня 2012 року за № 1732/22044, який є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин як джерело права відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Зазначена форма податкової звітності згідно з вимогами підпункту 263.11.1 пункту 263.1 статті 263 Податкового кодексу України заповнюється та подається до податкового органу самостійно суб`єктом господарювання. Відповідні форми надають можливість платнику податків подати уточнюючі розрахунки за відповідні податкові періоди.

Пунктом 544.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки,встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 50.3 статті 50 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контроллюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника пдатків за відповідний період.

Окрім того, пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, коригування самостійно визначеного платником податку податкового зобов`язання можливе виключно шляхом подання відповідних уточнюючих розрахунків або відображення уточнених показників у наступних податкових періодах.

Як стверджує відповідач у письмових поясненнях, і такі твердження не спростовані позивачем, станом на 19 червня 2019 року уточнюючі декларації по платі за надра для видобування корисних копалин платником до ГУ ДФС у Харківській області не подані, переплата по платі за надра для видобування природного газу та газового конденсату і індивідуальній картці платника відсутня.

За таких обставин, відсутність поданих позивачем до контролюючого органу уточнюючих розрахунків має вирішальне значення для розгляду справи, що узгоджується з положеннями пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, якими регламентовано порядок дій платника податків у разі самостійного виявлення помилок, допущених у раніше поданих ним податкових деклараціях, та зобов`язують його вчинити відповідні дії з метою забезпечення належного податкового обліку надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов`язань.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, позивач не надав суду підтверджень дотримання ним положень статей 43, 50 Податкового кодексу України та вчинення обов`язкових дій щодо подачі уточнюючого розрахунку до податкової декларації за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року, через що у відповідача не виникло підстав для вчинення дій щодо повернення переплати. Натомість, суд вважає підтвердженими та обґрунтованими твердження відповідача, що станом на момент звернення позивача до ГУ ДФС у Харківській області (Південної об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області) із заявою про повернення помилково/надміру сплачених коштів, так і протягом розгляду справи в картці особового рахунку позивача відсутній як податковий борг, так і переплата, оскільки, виходячи із наявних обставин, позивач добровільно сплатив кошти згідно поданих декларацій.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у вчиненні дій щодо повернення надміру сплачених грошових коштів, дотримався вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператор спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ПН 337504782, п/р 0077 в ПАТ «Сбербанк», МФО 320627, тел. .

Відповідач: Головне управління ДПС у Харківській області (, адреса: 61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, 46).

Суддя Н.М. Клименчук