Справа № 240/4818/20
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

22 червня 2020 року м. Житомир справа № 240/4818/20

категорія 108060200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області, третя особа - приватне підприємство КВЖРЕП № 8, про визнання дій неправомірними, скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати невідповідність Конституції - її статтям 8, ч.2 ст.19 та вищеназваним законам України - скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №548 від 25 травня 2018 року, який стосується багатоквартирного будинку;

- визнати неправомірними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради про ненадання фінансової допомоги для проведення капітальних ремонтів покрівлі і внутрішньобудинкових мереж будинку всупереч вимогам ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування", зобов`язати відповідача виділити в 2020 році такі кошти, здійснити належне обстеження стану будинку та його мереж і покрівлі скласти відповідний кошторис;

- визнати неправомірними дії відповідача про включення в травні 2018 р., до конкурсу для призначення управителя будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який 35 років був без капітальних ремонтів внутрішньобудинкових мереж і покрівлі та знаходився в аварійному стані, а також із-за наявності ОСББ "Перемога,54", яке не перебувало в процесі припинення.

Ухвалою суду від 30.03.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів поважності пропуску строку звернення з позовом, позовної заяви, оформленої з урахуванням наведеного, разом з копіями позовних заяв відповідно до кількості відповідачів.

06.04.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. В обґрунтування заяви вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду у зв`язку зі станом здоров`я, який в період 2018 та 2019 року значно погіршився. Доказами поважності порушення строку надано виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого та медичні документи про інфарктний стан позивача у 2018 році.

17 червня 2020 року та 19 червня 2020 року позивач скористався правом на надання додаткових доказів з метою усунення порушень, встановлених ухвалою суду про залишення позову без руху від 30.03.2020.

Слід звернути увагу позивача, що Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки, в тому числі право на подання заяв та доказів на усунення недоліків продовжуються на строк дії такого карантину.

Тлумачення пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України свідчить, що за його змістом передбачено умову згідно якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк реалізації учасниками прав на подання відзиву автоматично продовжується на строк дії такого карантину.

У свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м.Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

17 червня 2020 постановою № 500 Уряд шляхом внесення змін в низку актів Кабінету Міністрів, якими встановлені карантинні обмеження прийняв рішення про продовження адаптивного карантину з оновленими правилами його дотримання.

Всі наведені обставини свідчать про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Дослідивши заяви позивача, суд встановив наступне.

Згідно з ч.1 та 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому, процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Разом з тим, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спірних правовідносин є оскарження рішення та дій відповідача, що вчинені в квітні-травні 2018 року.

Проте із даним позовом позивач звернувся лише 26 березня 2020 року, що підтверджується датою, зазначеною на реєстраційному штампі суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено встановлений КАС України шестимісячний строк звернення до суду для оскарження рішення від 25.05.2018 та дій, що вчинені відповідачем у квітні-травні 2018 року.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 статті 121 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши заяви позивача на усунення недоліків позовної заяви, суд встановив, що позивачем не заперечується те, що позов поданий з пропуском встановлених законодавством строків. Натомість на підтвердження обставин поважності пропуску такого строку позивачем до матеріалів справи надано копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого, копію довідки до історії хвороби № НОМЕР_1 та копію виписного епікризу із медичної карти хворого №4894 від 02.03.2018.

Зі змісту вказаних доказів встановлено, що ОСОБА_1 впродовж 2018-2019 років перебував на стаціонарному лікуванні з 21.02.2018 по 02.03.2018 та з 20.11.2019 по 03.12.2019.

Варто звернути увагу, рішення, що оскаржується позивачем прийняте відповідачем 25.05.2018, тобто через більше ніж два місяці після перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Водночас наступний лікарняний наданий позивачем вказує на перебування ним на стаціонарному лікування 20.11.2019 - 03.12.2019, тобто через рік після спливу шестимісячного строку встановленого Кодексом для оскарження рішення від 25.05.2018.

Крім того, варто звернути увагу, що під час існування правовідносин, що на думку позивача є спірними, тобто впродовж 2018-2019 років позивач загалом був на стаціонарному лікування 22 календарні дні.

Також розгляд Житомирським окружним адміністартивним судом спору ОСОБА_1 з відповідачем не підтверджує поважність пропуску строку звернення до суду, оскільки рішення у вказаних правовідносинах прийняте 03.05.2019 у справі №240/304/19 за суттю правовідносин не перешкоджало позивачу вчасно звернутись до суду.

Варто зауважити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Враховуючи викладене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення до суду, а тому заяваУсенка ОСОБА_2 про поновлення вказаних строків задоволенню не підлягає.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно з п.9 ч.4 ст.123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва