Справа № 380/400/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/400/20 пров. № А/857/4440/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року (ухвалене головуючим суддею Кухар Н.А. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 21 лютого 2020 року) у справі № 380/400/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітапласт» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ3642/1609/НД/АВ/ФС від 25.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ним отримано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ3642/1609/НД/АВ/ФС від 25 листопада 2019 року у розмірі 12519,00 грн, яка винесена на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛВ3642/1609/НД від 01.10.2019 р. З приводу вказаного порушення позивач зазначив, що позивач жодного разу не було належним чином повідомлено а ні про здійснення перевірки трудового законодавства на підприємстві, ані про необхідність надати документи, які від нього вимагає суб`єкт владних повноважень. Листа, в якому, нібито, містились вимоги про надання документів для здійснення перевірки, позивач не отримував.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ3642/1609/НД/АВ/ФС від 25.11.2019.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачу не було відомо про те, що відповідачем проводиться інспекційне відвідування та про необхідність надання документів, а отже, і не могло створювалось перешкод у проведенні інспекційного відвідування. Крім цього, суд зазначив, що підставою винесення оскаржуваної постанови став акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01.10.2019 № ЛВ3642/1609/НД, однак відповідачем не надано суду доказів щодо проведення інспекційного відвідування в останній день такого відвідування 10.10.2019.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що в них відсутній обов`язок повідомляти об`єкта відвідування заздалегідь до проведення такого відвідування. Зазначене правило є логічним, оскільки сенс інспекційного відвідування у багатьох випадках і полягає у раптовості та несподіваності перевірки, завдяки чому і можливо виявити певні порушення законодавства про працю.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що наказом відповідача №1901-П від 30.09.2019 «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «Вітопласт» наказано Інспектору праці- головному державному інспектору відділу нагляду за додержанням законодавства про працю ОСОБА_1 на підставі пп. 1 п. 5 Порядку провести захід державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці у ТОВ «Вітапласт» юридична адреса м.Львів вул. Конюшинна,28. Захід державного контролю у формі інспекційного відвідування провести з 01.10.2019 по 15.10.2019.

30.09.2019 року виписано направлення № 1901, відповідно до якого Інспектор праці- головний державний інспектор відділу нагляду за додержанням законодавства про працю ОСОБА_1 направляється для проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування у ТОВ «Вітапласт» з 01.10.2019 по 15.10.2019.

01.10.2019 відповідачем складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з не виявленням за адресою місцезнаходження позивача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань : м.Львів вул.. Конюшинна, 28, ознак діяльності ТОВ «Вітапласт», його посадових осіб та працівників, а також відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю,

Копію цього акту та письмова вимога про надання документів від 01.10.2019 № ЛВ 3642/1609/НД/ПД надіслані об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення 390. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 10.10.2019 року.

Разом з цим 25.11.2019 начальником Головного управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову № ЛВ3642/1609/НД/АВ/ФС про накладення штрафу на ТОВ «Вітапласт» у розмірі 12519 грн.

Підставою винесення зазначеної постанови став акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01.10.2019 № ЛВ3642/1609/НД.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 01.10.2019 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування у ТзОВ «Вітапласт» шляхом виїзду за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: м. Львів вул. Конюшинна, 28. У зв`язку з тим, що за вищевказаною адресою не виявлено ознак діяльності ТОВ «Вітапласт», його посадових осіб та працівників, а також відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, у відповідності до п. 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01.10.2019 № ЛВ3642/1609/НД та вимога про надання документів від 01.10.2019 № ЛВ3642/1609/НД/ПД. Вказані документи було скеровано засобами поштового зв`язку на адресу ТОВ «Вітапласт». Відповідно до вимоги № ЛВ3642/1609/НД/ПД від 01.10.2019 керівника ТОВ «Вітапласт» зобов`язано у строк до 10:00 години 10.10.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. 10.10.2019 головним державним інспектором здійснено вихід за адресою ТОВ «Вітапласт», однак об`єкт відвідування та уповноважені особи були відсутні. Слід зазначити, що документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування у строк передбачений вимогою № ЛВ3642/1609/НД/ПД від 01.10.2019 не було надано, відтак зазначену вимогу не виконано. Наведене свідчить про створення ТОВ «Вітапласт» перешкод у діяльності інспектора праці при здійсненні заходу державного контролю.

Позивач вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про не правильне застосування норм процесуального права та не повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким органом є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Положення про Державну службу України з питань праці, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96).

Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 Положення № 96).

Пунктом 2 Положення № 96 передбачено, що Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи контролю за додержанням законодавства про працю визначаються Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV.

Згідно з ч.1 ст. 12 Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: I) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; II) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; III) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; IV) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Відповідно до статті 16 Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 823), в редакції чинній на час здійснення інспекційного відвідування.

Відповідно до п. 2 Порядку № 823 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп. 2 п.5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Згідно з п.8 Порядку № 823 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно з п.10 Порядку № 823 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів. Перебіг строку для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування починається з дня, наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення.

Згідно з пп 7 п.11 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до п. 12 Порядку № 823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Відповідно до п.16, 18, 20 Порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, визначених пунктом 10 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

У разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів встановила, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється зокрема у формі проведення інспекційних відвідувань і такі можуть проводитися за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин. Таке інспекційне відвідування не повинно перевищувати 10 днів, а інспектори праці без попереднього повідомлення мають право отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування і вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Однак у разі відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування) складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав і у разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів.

Разом з цим, суд звертає увагу, що встановлено обов`язок інспектор праці повідомити об`єкт відвідування або уповноважену ним посадову особу про проведення інспекційного відвідування, крім випадків проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці коли таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Як згадувалось вище та підтверджується матеріалами справи, що згідно акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01.10.2019 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування у товаристві з обмеженою відповідальністю «Вітапласт» шляхом виїзду за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань : м.Львів вул..Конюшинна, 28. У зв`язку з тим, що за вищевказаною адресою не виявлено ознак діяльності ТОВ «Вітапласт», його посадових осіб та працівників, а також відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, копія цього акту та письмова вимога про надання документів від 01 жовтня 2019 р. №ЛВ 3642/1609/НД/ПД надіслані об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення 390. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 10.10.2019.

Згідно вимоги про надання документів від 01.10.2019 № ЛВ3642/1609/НД/ПД зобов`язано позивача у строк до 10 год 10.10.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. Вимога скерована позивачу 03.10.2019.

Апелянт при винесення оскаржуваної постанови дійшов висновку, що ТОВ «Вітапласт» створювало перешкоди у діяльності інспектору праці при здійсненні заходу державного контролю, а саме 10.10.2019 головним державним інспектором здійснено вихід за адресою ТОВ «Вітапласт», однак об`єкт відвідування та уповноважені особи були відсутні, а документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування у строк передбачений вимогою № ЛВ3642/1609/НД/ПД від 01.10.2019 не було надано.

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки як встановив суд першої інстанції та слідує з матеріалів справи, що позивач вказану вище вимогу не отримував, і таке апелянтом не спростовано. Згідно відстеження поштових відправлень відправлення за №390 не вручено через закінчення встановленого терміну зберігання.

Більше того судом встановлено, що про проведення інспекційного відвідування позивача не повідомлялось, вимоги про надання документів він не отримував та про складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01.10.2019 № ЛВ3642/1609/НД йому не було відомо.

Покликання апелянта на ч. 2 ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року та абз. 2 п. 8 Порядку № 823 колегія суддів вважає необґрунтованими та не доведеними, оскільки будь-яких вмотивованих доказів чи доводів щодо об`єктивної наявності обставин, які б свідчили, що повідомлення про проведення інспекційного відвідування та підстави його проведення можуть завдати шкоди інспекційному відвідуванню, суду не надано.

Крім цього варто зазначити, як слідує із заяви ОСОБА_2 (а.с. 28) підставою для звернення до органу Держпраці слугувало те, що при звільненні їй не було повернуто трудову книжку і існувала заборгованість по заробітній платі, а абз. 2 п. 8 Порядку № 823, в частині можливості не повідомляти об`єкт відвідування або уповноважених ним посадових осіб про проведення інспекційного відвідування, може застосовуватись виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Відтак колегія суддів дійшла висновку, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області при здійсненні своїх повноважень не було дотримано вимог законодавства в частині повідомлення позивача про проведення інспекційного відвідування, що в свою чергу вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки результати проведення інспекційного відвідування без дотримання цієї умови не може вважатися правомірним.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 380/400/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 23 червня 2020 року