Справа № 264/3911/20
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3911/20
У Х В А Л А

22 червня 2020 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Кузнецов Д. В., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальова Ігоря Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2020 року до Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальова І.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подано до суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору, з посиланням на те, що розмір отриманого позивачем доходу у 2019 році склав 443,49 грн. Таким чином, розмір судового збору перевищує 5% розміру його річного доходу.

Ознайомившись із вказаним клопотання, суддя прийшов до висновку, що воно задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 , 1999 року народження, є особою працездатного віку.

Також позивачем не надано доказів причин відсутності у нього доходу або непрацездатності через незадовільний стан здоров`я, а долучена ним інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит в електронному вигляді від 18.06.2020 року свідчить про отримання ОСОБА_1 доходу від банку, що не виключає існування у позивача грошових вкладів та можливості сплати ним судового збору під час звернення до суду.

За таких підстав, клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» (далі Закон).

За статтями 1, 2 Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 цього Закону - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається КУпАП та іншими законами України (стаття 246 КУпАП).

Статтею 283 КУпАП визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення та ст.288 КУпАП встановлено порядок її оскарження.

Отже, наведені вище норми статті 288 КУпАП кореспондують положення підпункту 2 частини першої статті 20 КАС України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 286 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. З цих положень убачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом № 3674-VI) державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір». Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом.

Прийняття Закону України «Про судовий збір» не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону, може регулюватися іншим законодавством (наприклад, частиною другою статті 239-1 КАС України в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIІI «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як в Законі України «Про судовий збір» такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон не передбачає.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору.

Так, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2020 року складає 420,40 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року за провадженням №11-1287апп18.

Отже, в зв`язку із тим, що позивачем не було дотримано вимогу щодо сплати судового збору при звернення до суду із позовною заявою з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, вважаю, що позов ОСОБА_1 відповідно до ст. 169 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160,161,169 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальова Ігоря Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Надати позивачу термін для усунення вказаних недоліків у відповідності до ч. 2 ст. 169 КАС України протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д. В. Кузнецов