Справа № 160/3657/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року Справа № 160/3657/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 14.10.1987 по 02.01.1995 на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізоване у фірму «Оранда»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 14.10.1987 по 02.01.1995 на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізоване у фірму «Оранда», в страховий стаж при призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення на зв`язку із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 14.10.1987 по 02.01.1995 на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізоване у фірму «Оранда»;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що листом від 30.07.2019 №5373/с-06 Відповідачем надано відповідь, якою позивачу повідомлено, що до загального трудового стажу не зараховано період роботи з 14.10.1987 по 02.01.1995 у зв`язку із тим, що по відбитку печатки у трудовій книжці неможливо з`ясувати назву підприємства, яке здійснило запис про звільнення. З метою підтвердження загального трудового стажу, а саме періоду з 14.10.1987 по 02.01.1995 року позивач звернувся за судово-технічним дослідженням трудової книжки, а конкретно спірного запису. Висновком Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2020 за вих. №19/104-7/7д/1 підтверджено, що текстовий зміст відбитка круглої печатки в графі №10 сторінки №7 трудової книжки серії НОМЕР_2, читається як: між обідками: 1-й рядок - "*Україна* м. Дніпропетровськ * Самарський район"; 2-й рядок - "*Торговельно-виробнича фірма «Оранда»"; у центрі відбитка: 1-й рядок - "«ВІДДІЛ"; 2-й рядок - "КАДРІВ". Позивач 14.02.2020 надав Головному управлінню пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вищезазначений висновок та повторно звернувся із вимогою про перерахування пенсії та включення вищезазначеного періоду до загального трудового стажу. Проте, листом від 18.02.2020 за вих. №542/03/06-22 позивачу було відмовлено в зарахуванні стажу, з посиланням, що Висновок експертного дослідження Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України не передбачений Порядком для перерахунку пенсій. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
16 червня 2020 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що за відсутності трудової книжки, а також у Тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, довідки, виписки із наказів, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Пунктами 23,24 вищевказаного Порядку зазначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів. Управлінням отримана довідка від 28.03.2019 № 1 від ПрАТ "Альтруіст", про періоди роботи Позивача з 14.10.1987 по 02.01.1995 року. В довідці вказано, що документи, які підтверджують дані про роботу Позивача в комбінаті громадського харчування Самарського району, яке зареєстровано у фірму "Оранда" відсутні, так як ПрАТ "Альтруіст" не є правонаступником фірми "Оранда". Таким чином підстави для зарахування періоду роботи Позивача з 14.10.1987 по 02.01.1995 року на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізовано у фірму "Оранда" до загального трудового стажу Позивача відсутні. Крім того, посилались на порушення строку звернення до суду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.04.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Листом від 30.07.2019 за вих. №5373/с-06 Відповідачем надано відповідь на звернення від 23.07.2019року, якою повідомлено, що до загального трудового стажу не зараховано період роботи з 14.10.1987 по 02.01.1995 у зв`язку із тим, що по відбитку печатки у трудовій книжці неможливо з`ясувати назву підприємства, яке здійснило запис про звільнення.
Відповідно до висновку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2020 за вих. №19/104-7/7д/1 встановлено, що текстовий зміст відбитка круглої печатки в графі №10 сторінки №7 трудової книжки серії НОМЕР_2, читається як: між обідками: 1-й рядок - "*Україна* м. Дніпропетровськ *Самарський район"; 2-й рядок - "*Торговельно-виробнича фірма «Оранда»"; у центрі відбитка: 1-й рядок - "«ВІДДІЛ"; 2-й рядок - "КАДРІВ".
14.02.2020 позивач надав до Головного управлінню пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вищезазначений висновок та повторно звернувся із вимогою про перерахування пенсії та включення вищезазначеного періоду до загального трудового стажу.
Листом від 18.02.2020 за вих. №542/03/06-22 позивач було відмовлено в зарахуванні стажу, з посиланням, що Висновок експертного дослідження Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України не передбачений.
Не погодившись з діями відповідача щодо неврахуваиня періодів трудового стажу з з 14.10.1987 по 02.01.1995 року позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 у період з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року працював на Комбінаті громадського харчування Самарського району яке реорганізоване у фірму «Оранда».
Судом також встановлено, що відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком не зарахував до його страхового стажу період роботи з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року на Комбінаті громадського харчування Самарського району яке реорганізоване у фірму «Оранда», посилаючись на те, що по відбитку печатки у трудовій книжці неможливо з`ясувати назву підприємства, яке здійснило запис про звільнення.
Надаючи оцінку таким діям відповідача, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Положення пункту 1.5 Інструкції 1.5. вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.
Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку чи інвалідності на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування спірного трудового стажу позивача, вказаного у його трудовій книжці з підстав того, по відбитку печатки у трудовій книжці неможливо з`ясувати назву підприємства, яке здійснило запис про звільнення.
Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Відповідач відмовляючи з зарахуванні спірного періоду не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
При цьому суд зауважує, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано до суду висновок Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2020 за вих. №19/104-7/7д/1, яким підтверджено назву підприємства, яке здійснило запис про звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком протиправно не зарахував до страхового стажу період його роботи з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року на Комбінаті громадського харчування Самарського району яке реорганізоване у фірму «Оранда», оскільки такий підтверджується його трудовою книжкою.
Проаналізувавши встановлені на підставі поданих сторонами доказів фактичні обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що не зарахування відповідачем спірного періоду роботи позивача на Комбінаті громадського харчування Самарського району яке реорганізоване у фірму «Оранда» є неправомірним, а порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.
При цьому, суд зазначає, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, а відтак належним захистом прав позивача є перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року, саме з дати призначення пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 1140/3136/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 9 липня 2019 року у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.
Визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізоване у фірму «Оранда».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізоване у фірму «Оранда», в страховий стаж при призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення у зв`язку із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 14.10.1987 року по 02.01.1995 року на Комбінаті громадського харчування Самарського району, яке реорганізоване у фірму «Оранда»
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ- 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 681 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев