Справа № 761/11081/19
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/181/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до командира роти №3, батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Кучеренка Віктора Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва, надійшли матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира роти № 3, батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Кучеренка Віктора Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06 березня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві 4 батальйону 3 роти лейтенантом поліції Кучеренком В.А. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за здійснення руху смугою для маршрутних транспортних засобів, чим порушено п.17.1 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Пояснив, що 06.03.2019 року він рухався на транспортному засобі «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 не по вулиці Олени Теліги, де був зупинений посадовою особою патрульним Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Кучеренком Віктором Анатолійовичем, який повідомив, що нібито порушив вимоги п. 17.1 ПДР за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги. А також інспектором не було дотримано положень ст.ст. 251, 258, 283 КУпАП.

У зв`язку із зазначеним, просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 967828 від 06 березня 2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2019 адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2019 матеріали адміністративного позову передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2019 дану справу розподілено та передано в провадження головуючій судді

Усатовій І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

25.11.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником Департаменту патрульної поліції Габровим Р.О.

До відзиву додана довіреність на ім`я ОСОБА_2 , з якої вбачається, що він є представником лише Департаменту патрульної поліції, а не відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень інспектора роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Кучеренко В.А.

Інспектор роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Кучеренко В.А. позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

З наявної в матеріалах справи постанови від 06.03.2019 серія ЕАВ № 867828 вбачається, що 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за здійснення руху смугою для маршрутних транспортних засобів та порушення

п. 17.1 ПДР. (а.с. 8)

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства. Зазначає, що Правила дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не наддав, його пояснення не були прийняті до уваги.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектор роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Кучеренко В.А. - відповідач у справі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

ОСОБА_3 , як суб`єктом владних повноважень, дії якої оскаржуються позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху від 06 березня 2019 року.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Що стосується вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відноситься як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами забезпечене органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст. 222 КУпАп, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 122 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 стаття 283 КУпАП). Відповідно до частини 1 стаття 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа ) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 222 КпАП України, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що включатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Вказане знаходить своє відображення у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 201/243/17.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову позові в частині закриття справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира роти №3, батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Кучеренка Віктора Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ЕАВ № 967828 по справі про адміністративне правопорушення від 06 березня 2019 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві 4 батальйону 3 роти лейтенантом поліції Кучеренком Віктором Анатолійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Усатова