Справа № 160/9478/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року Справа № 160/9478/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіМаковської О.В.
за участі секретаря судового засіданняДубовика Г.Е.
представника позивача представника відповідача представника третьої особи Володченкова Є.Ю. Малишевої А.Є не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомості, у власності та/або в користуванні позивача не перебуває, а тому, він вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати земельного податку з фізичних осіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 10.12.2019.
В судове засідання 10.12.2019 сторони не з`явились. Розгляд справи відкладено на 19.12.2019.
В судове засідання 19.12.2019 сторони не з`явились. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 09.01.2020.
До суду 26.12.2019 від Дніпровської міської ради надійшло клопотання про залучення її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 клопотання Дніпровської міської ради задоволено та залучено її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Від відповідача 26.12.2109 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачу, як землекористувачу, визначено грошове зобов`язання з земельного податку на підставі листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
В судове засідання 09.01.2020 сторони з`явились.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 зупинено провадження у справі у зв`язку із витребуванням від відповідача додаткових пояснень та доказів у справі.
Від третьої особи 11.01.2020 надійшли пояснення у справі, в яких вона просить відмови позивачу в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що земельна ділянка під об`єктом нерухомості, яка є у користуванні позивача є об`єктом оподаткування, а позивач, як користувач земельної ділянки є платником земельного податку.
На виконання вимог ухвали суду від 09.01.2020 від відповідача 03.06.2020 надійшли до суду письмові пояснення та документи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 16.06.2020.
В судове засідання 16.06.2020 з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Сторони надали пояснення по суті позовних вимог, позивач просив позов задовольнити, відповідач просив в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини нежитлової будівлі (на праві спільної часткової власності), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.09.2019.
Вказані обставинами відповідачем не заперечуються.
Доказів оформлення права користування та/або права власності на земельну ділянку до суду сторонами не надано.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком земельного податку, позивачу розраховано суму земельного податку за земельну ділянку площею 568 кв.м., на якій розташовано об`єкт нерухомості, лише 1/2 частина якого належить позивачу на праві спільної часткової власності.
Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Положеннями пп. 14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають за приписами ст. 125, 126 ЗК України з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Пунктом 287.6 ст.287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Пунктом 286.6 ст. 286 ПК України встановлено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:
1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;
3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що з моменту набуття права власності (користування) на жилий будинок, будівлю або споруду у набувача виникає право власності (користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, а з ним і обов`язок сплачувати земельний податок чи орендну плату.
В ході судового розгляду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не навів розрахунків та обґрунтувань, яким чином було вирахувано пропорційну частку площі земельної ділянки. Навпаки, в судовому засіданні представник відповідача вказав, що земельний податок розраховано позивачу за загальну площу земельної ділянки (568 кв.м.). Вказане підтверджується також розрахунками, які наведені відповідачем у письмових поясненнях.
Суд також критично ставиться до тверджень відповідача стосовно того, що діючим законодавством не передбачено обов`язкового надання інформації Держземкадастром виключно у вигляді витягу, а отже інформація щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на думку контролюючого органу, може бути надана у будь-якому вигляді.
Згідно підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Базою оподаткування земельним податком відповідно до пункту 271.1 статті 271 ПК України є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (пп. 271.1.1); площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (пп. 271.1.2).
Відповідно до пункту 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Таким чином, розмір земельного податку має ґрунтуватися виключно на нормативній грошовій оцінці відповідної земляної ділянки.
Визначення поняття нормативної грошової оцінки земельної ділянки наведено у статті 1 Закону України від 11.12.2003 №1378 «Про оцінку земель» (далі - Закон №1378), відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Статтею 18 Закону №1378 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:
- розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;
- розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».
Відповідно до статті 20 Закону №1378 за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
За змістом частин 1, 3 статті 23 Закону №1378 технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відтак, розмір земельного податку встановлюється виключно на підставі нормативної грошової оцінки землі, яка повинна бути затверджена органом місцевого самоврядування, а розмір такої оцінки зазначається у витягу з технічної документації, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
У випадку, що розглядається, контролюючим органом визначено розмір грошового зобов`язання позивача на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.07.2017.
Відповідачем не надано доказів, що розмір нормативної грошової оцінки землі, яку ГУ ДФС використано при визначенні грошового зобов`язання позивача, визначено відповідно до вимог законодавства, а також, що дані про нормативну грошову оцінку землі підтверджується належним чином оформленим витягом з технічної документації.
Таким чином відповідачем не доведено правильності визначення розміру податкового зобов`язання через не підтвердження такого розміру витягом з технічної документації про розмір нормативної грошової оцінки землі та не підтвердження розрахунку земельного податку пропорційно належній частці об`єкту нерухомості щодо кожного власника такої будівлі.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав докази правомірності своїх дій при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання даного позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1060,50 грн. (квитанція від 27.09.2019), який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Дніпропетровській області на користь позивача.
Враховуючи, що останнім днем для виготовлення повного тексту судового рішення є 21.06.2020 (вихідний), то керуючись ч.5 ст.120 КАС України, повний текст рішення суду складено в перший робочий день - 22.06.2020.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 77. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1060,50 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22.06.2020.

Суддя О.В. Маковська