Справа № 320/7059/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року № 320/7059/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання протиправним та скасування акту,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0688 га, яка розташована в СТ "Домобудівельник-1" на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області;

- зобов`язати Підгірцівську сільську раду Обухівського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0688 га, яка розташована в СТ "Домобудівельник-1" на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0688 га, яка розташована в СТ "Домобудівельник-1" на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

В обгрунтування таких вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0688 га, яка розташована в СТ "Домобудівельник-1" на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Позивач зазначає, що право приватної власності на зазначену ділянку відсутній, ділянка знаходиться на території земельної ділянки, яка в користуванні товариства в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується витягом із статуту товариства, що додається.

Таким чином, на думку позивача, Підгірцівська сільська рада в межах своїх повноважень правомочна була надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0688 га, яка розташована в СТ "Домобудівельник-1", але безпідставно відмовила, стверджуючи, що ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Ухвалою суду від 24.12.2019 у зазначеній справі відкрито загальне позовне провадження.

Відповідач позову не визнав, подав до суду письмовий відзив, у якому просить суд відмовити в задоволенні вимог позивача та зазначив, що Підгірцівська сільська рада не має правових підстав для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, яка знаходиться в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради, але за межами населеного пункту. А оскаржуване рішення, на його думку, ніяким чином не порушує права позивача і є таким, що прийнято з дотриманням норм чинного законодавства України.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,0688 га, яка розташована в СТ "Домобудівельник-1" на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

26 вересня 2019 року відповідачем було відмовлено у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0, 0688 га, яка розташована в СТ" Домобудівельник-1" на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області у зв`язку з тим, що на думку Відповідача зазначена земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Позивач, не погоджується із оспорюваним рішенням, вважаючи його необгрунтованими, протиправними, такими, що не базується на нормах чинного законодавства України, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 ЗК).

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (ст. 12 ЗК).

Частиною шостою статті 118 ЗК передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини сьомої статті 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17.

Позивач звертає увагу на те, що нібито на думку відповідача земельна ділянка, якої стосується оскаржуване рішення, знаходиться за межами сільської ради.

Однак це твердження не відповідає дійсності. В спірному рішенні відповідачем зазначено, що земельна ділянка, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення, знаходиться за межами населеного пункту, а не за межами адміністративної одиниці, на що в свою чергу звертає увагу позивач. В адміністративні межі територіальної одиниці входить населений пункт і територія відповідної адміністративної одиниці, яка знаходиться за межами населеного пункту.

Як зазначає сам позивач у своїй відповіді на відзив, відповідно до п. 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень зазначеного вище Закону у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

В якості підсумку до вищевказаного позивач зазначає, що до переліку земельних ділянок, які можуть перебувати у державній власності не відносяться земельні ділянки для ведення садівництва.

Роблячи такий висновок, позивач робить підміну даних. Земельні ділянки для ведення садівництва підпадають під класифікацію видів цільового призначення земель і відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Це відображено в Класифікації видів цільового призначення земель затвердженого Наказом Держаного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548 і затвердженого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 № 1011/18306. Зазначений класифікатор створений з метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення у державному земельному кадастрі.

В свою чергу список на який посилається Позивач у відповіді на відзив відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», стосується розмежування земель за їх належністю органам державної влади, органам місцевого самоврядування або ж приватним особам.

Як зазначено вище, земельні ділянки для ведення садівництва відносяться до земель сільськогосподарського призначення. В свою чергу землі сільськогосподарського призначення, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», можуть перебувати як в комунальній так і в державній або приватній власності.

Отже, враховуючи те, що земельна ділянка, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення, знаходиться в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради, але за межами населеного пункту, відповідно до положення пп. г) п.4 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», зазначена земельна ділянка відноситься до земель державної власності.

В свою чергу Підгірцівська сільська рада не має правових підстав для передачі земельної ділянки, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення.

Враховуючи все вищезазначене, суд вважає пояснення, міркування та аргументи позивача, викладені у позові та відповіді на відзив безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству, відповідно в задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.