Справа № 240/4837/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Житомир справа № 240/4837/20

категорія 113070000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області №176201 від 28.01.2020 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 34000 грн.;

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області №176200 від 28.01.2020 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ч. 1 абз. 14 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 8500 грн.

Позивач, не погоджуючись із застосуванням до нього штрафних санкцій вказує, що ним не було допущено порушень вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки вагові параметри перевірених транспортних засобів відповідали положенням п.22.1 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ від 10.10.2001р. №1306, а перевірка транспортного засобу на предмет габаритно-вагового контролю проведена із суттєвими порушеннями вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справлянням плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені ПКМУ від 27.06.2007р. №879. Додатково наголошує, що позивачем перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одну з осей.

Ухвалою від 21.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 25.05.2020.

08.05.2020 відповідачем подано відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що після зважування автомобілів позивача, приведення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів у відповідність з установленими нормативами позивачем чи його водієм здійснено не було, а також плати за проїзд внесено не було. Поряд з цим, управління не наділено повноваженнями щодо заборони руху великовагового транспортного засобу та затримання транспортного засобу. Посилання позивача на специфіку вантажу не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення. Отже, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки при здійснені габаритно-вагового контролю перевіряючі діяли відповідно до вимог чинного законодавства, а при перевірці встановлено порушення позивачем норм Закону України "Про автомобільний транспорт" та Правил дорожнього руху.

25.05.2020 розгляд справи відкладено до 17.06.2020.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою від 17.06.2020 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

10.12.2019 о 14:55 год. посадовими особами Київського міжрегіонального відділення Укртрансбезпеки був зупинений для перевірки транспортний засіб тягач марки DAF, модель- НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом, марка SCFIWARZMULLER модель-0830, державний номер НОМЕР_3 , що належить по договору найму ФОП ОСОБА_1 , водій якого ОСОБА_2 , здійснював перевезення вантажу в кількості 39,540 т (брутто) за маршрутом Житомирська обл., с. Топорище - М-06 Київ -Чоп км. 36+500.

В ході перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами якого встановлено порушення, а саме: фактична маса осьового навантаження на вісь 2 - 14,200 т, у той час як нормативно допустимий показник навантаження на вісь 11,0 т., про що складено акт № 023607 від 10.12.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт б/н від 10.12.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.12.2019, розрахунок №026667 від 10.12.2019, відповідно до якого враховуючи навантаження на вісь 14,200 т., нарахована плата за проїзд 232,56 евро.

На підставі вказаних документів, 28.01.2020 відповідачем винесено постанову №176201 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 34000 грн.

Також, 10.12.2019 о 15:00 год. посадовими особами Київського міжрегіонального відділення Укртрансбезпеки був зупинений для перевірки транспортний засіб тягач марки MAN, модель-19.403, державний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом, марка FRUEHAUF модель- НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , що належить по договору найму ФОП ОСОБА_1 , водій якого ОСОБА_3 , здійснював перевезення вантажу в кількості 37.820 т (брутто) за маршрутом Житомирська обл., с. Топорище - М-06 Київ -Чоп км. 36+500.

В ході перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами якого встановлено порушення, а саме: фактична маса осьового навантаження на вісь 2 - 11,820 т., у той час як нормативно допустимий показник навантаження на вісь 11,0 т, про що складено акт № 026662 від 10.12.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт б/н від 10.12.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.12.2019, розрахунок №026666 від 10.12.2019, відповідно до якого враховуючи навантаження на вісь 11,820 т., нарахована плата за проїзд 27.20 євро.

На підставі вказаних документів, 28.01.2020 відповідачем винесено постанову №176200 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ч. 1 абз.14 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 8500 грн.

Вважаючи рішення відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним постановам, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Разом з цим, відповідно до абз. 4 ст. 6 Закон № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно до п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 цього Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами п. 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з абз. 2 п. 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено п. 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті .

Так, абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, абз 16 ч. 1 ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спірні постанови 28.01.2020 відповідачем винесено за порушення позивачем ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та на підставі ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладений штраф в розмірі 34000 грн., та на підставі ч.1 абз. 14 ст. 60 цього Закону накладений штраф в розмірі 8500 грн..

Відповідно п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 3 ч. 1 Порядку № 879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п. 3 ч. 1 Порядку № 879).

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.460, державний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом, марки SCHWARZMULLER модель-0830, державний номер НОМЕР_3 , що належить по договору найму ФОП ОСОБА_1 , водій якого ОСОБА_2 , здійснював перевезення вантажу в кількості 39,540 т (брутто) за маршрутом Житомирська обл., с. Топорище - М-06 Київ -Чоп км. 36+500, здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами якого встановлено порушення, а саме: фактична маса осьового навантаження на одиночну вісь 2 - 14,200 т, у той час як нормативно допустимий показник навантаження на вісь 11,0 т..

Крім того, в ході перевірки транспортного засобу тягач марки MAN, модель-19.403, державний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом, марка FRUEHAUF модель- НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , що належить по договору найму ФОП ОСОБА_1 , водій якого ОСОБА_3 , здійснював перевезення вантажу в кількості 37.820 т (брутто) за маршрутом Житомирська обл., с.Топорище - М-06 Київ -Чоп км. 36+500, здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами якого встановлено порушення, а саме: фактична маса осьового навантаження на одиночну вісь 2 - 11,820 т., у той час як нормативно допустимий показник навантаження на вісь 11,0 т..

Тобто, перевіркою було встановлено фактичне навантаження на одиничну вісь - транспортного засобу марки DAF - 2 - 14,200 та транспортного засобу тягач марки MAN - 2 - 11,820 т, у той час, як нормативно допустимий показник навантаження на вісь 11,0 т.

При цьому, позивачем зазначений факт не заперечується.

У свою чергу, відповідно до положень ч. 4 ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Водночас, документи, які передбачені ч. 4 ст. 48 Закону № 2344 (дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів) у водіїв автомобілів, під час проведення рейдової перевірки, були відсутні, що позивачем також не заперечується.

Відсутність вказаних документів, в силу приписів абз. 14, 16 ч. 1 ст. 60 Закону №2344 є достатньою правовою підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, тому суд вважає, що спірні постанови винесені правомірно.

Надаючи оцінку доводам представника позивача на те, що автомобілях перевозився сипучий вантаж (щебінь), який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що позбавляє можливості факт порушення вагових параметрів, суд виходить з такого.

Так, наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених Правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених Правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також п. 8.20 Глави 8 зазначених Правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, вказаними нормами передбачено обов"язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Саме водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Чинним законодавством не передбачено особливих умов зважування транспортних засобів, які навантажені будь-якими сипучими вантажами.

Переміщення сипучого вантажу під час руху транспортного засобу не є тією обставиною, яка може звільнити перевізника від сплати відповідної плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Таким чином, суд відхиляє вказані доводи позивача як такі, що є безпідставними.

Суд вважає також безпідставними доводи позивача про не проведення повторного зважування автомобіля, оскільки повторне зважування проводиться у разі наявності сумнівів щодо правильності першого зважування, а також на вимогу перевізника. З матеріалів справи не встановлено, наявності у посадових осіб, які проводили зважування, сумнівів щодо правильності зважування автомобілів та вимог водіїв провести повторне зважування .

Також суд не бере до уваги посилання позивача на те, що встановивши перевищення нормативних вагових параметрів транспортних засобів, їх подальший рух мав би бути заборонений посадовими особами Укртрансбезпеки до внесення плати за його проїзд, оскільки не передбачено обов`язку посадовими особами Укртрансбезпеки щодо затримання транспортного засобу для приведення вантажу у відповідність до допустимих норм. У разі виявлення такого порушення, обов`язок усунення вказаного недоліку належить позивачу (водію ТЗ).

Аналогічний висновок висловлений Сьомим апеляційним адміністративним судом в постанові від 22.05.2020 у справі № 120/303/20-а.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятих рішень та докази, які надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області (м.н С.П.Корольова,12, м.Житомир, 10014, ) про визнання протиправними та скасування постанов №176201 від 28.01.2020 та №176200 від 28.01.2020, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос