Справа № 428/14130/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року справа №428/14130/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Міронової Г.М., Сіваченка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року у справі № 428/14130/19 (головуючий І інстанції Посохов І.С. ) за позовом ОСОБА_1 до Іспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Романішвілі Зураба Давідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Романішвілі Зураба Давідовича при зупинці транспортного засобу «ГАЗ 2752» д.н.з. НОМЕР_1 та винесенні постанови ЕАК №1839519 від 08.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн;

скасувати постанову ЕАК №1839519 від 08.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не скоював інкримінованого йому правопорушення, оскільки виконання ним лівого повороту з вулиці Богдана Ліщини на вулицю Новікова не примусило інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, вулиця Новікова з боку вулиці Богдана Ліщини має два потоки руху протилежних напрямків, які розмежовані між собою горизонтальною розміткою 1.3. Кожний транспортний потік має дві смуги руху призначених для руху в одному напрямку, які розмежовані між собою горизонтальною розміткою 1.5; транспортний потік, на який позивач звертав ліворуч має дві смуги, які призначенні для руху в одному напрямку і позначені лінією 1.5. Траєкторія руху транспортного засобу позивача була спрямована на ліву смугу руху цього транспортного потоку, а траєкторія транспортного засобу, який повертав праворуч була спрямована на праву смугу руху цього транспортного потоку. Траєкторія транспортного засобу, якій мав перевагу і повертав праворуч з траєкторією транспортного засобу позивача, який повертав ліворуч не перехрещувалися, отже транспортний засіб, який повертав праворуч не був примушений маневром позивача змінювати напрямок руху або змінювати свою швидкість.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Оскільки позивач здійснював поворот ліворуч з виїздом на ліву смугу руху, а автомобілі, які мали перевагу і здійснювали поворот праворуч з виїздом на праву смугу руху, при цьому їхні напрямки руху а також швидкість не змінювались, то маневр позивача при повороті ліворуч був здійснений відповідно до вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідач при розгляді справи ознайомив позивача з його правами, однак не роз`яснив їх, а також порушив право позивача знайомитися з матеріалами справи (переглядати відео правопорушення). Крім того, відповідач відмовився залучити до розгляду справи водія, права якого, нібито, порушив позивач.

При дослідження доказу (файл 2019_1208_152815_1) суд не дослідив та не встановив ознак правопорушення п. 16.13 ПДР України: факт зменшення швидкості або напрямку руху автомобілями, які мали перевагу та повертали праворуч.

Суд першої інстанції при дослідженні відеозапису з нагрудної камери поліцейського не встановив, що відповідач втрутився в цілісність файлу з службової камери. Відповідач видалив файли на яких були зафіксовані факти невиконання відповідачем вимог статті 268 КУпАП при розгляді справи, а саме відмову відповідача в ознайомленні з матеріалами справи, а також залучення до справи водія, права якого порушено.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Постановою інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП сержанта поліції Романішвілі З.Д. серії ЕАК №1839519 від 08.12.2019 позивача визнано винним у порушенні п. 16.13 Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, згідно з постановою, було те, що 08.12.2019 о 15-30 год. у м. Сєвєродонецьк водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 2752», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Новікова, 1, під час повороту ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався назустріч по рівнозначній дорозі, чим порушив п. 16.13 ПДР України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Оцінка суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пп. «д». п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 16.13 Правил дорожнього руху України, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР України дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріали справи містять диск, з відеофіксацією правопорушення та процедурою розгляду справи та складання адміністративного матеріалу інспектором поліції

В пункті 9 оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що до постанови додається: відео з реєстратору.

Під час дослідження вказаного відеозапису судом встановлено, що транспортний засіб «ГАЗ 2752», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Богдана Ліщини м. Сєвєродонецька під час повороту ліворуч на вул. Новікова дійсно не дав дорогу двом транспортним засобам, що рухались по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку та повертали праворуч.

Позивач не виконав вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України, оскільки його транспортний засіб «ГАЗ 2752» здійснив маневр повороту ліворуч одночасно з цими двома транспортними засобами, що могло примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість .

Факт того, що автомобілі, які мали перевагу в русі не зменшили швидкість або не змінили напрямок руху, не спростовує обов`язку позивача при повороті ліворуч дати дорогу таким автомобілям, тим більше, не спростовує факт скоєння позивачем правопорушення.

Суд вважає помилковим твердження апелянта, що оскільки позивач здійснював поворот ліворуч з виїздом на ліву смугу руху, що не завадило автомобілям, які мали перевагу і здійснювали поворот праворуч з виїздом на праву смугу руху, оскільки такі дії позивача суперечать вимогам, встановленим Правилами дорожнього руху України.

Суд не приймає посилання апелянта, що відповідачем не було роз`яснено права позивача, оскільки згідно наявний в матеріалах справи відеозапис свідчить, що відповідачем роз`яснені позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, є незмістовним твердження апелянта, що відповідач відмовився залучити до розгляду справи водія, права якого, нібито, порушив позивач, оскільки матеріали справи не містять підтверджень того, що таке клопотання позивачем було заявлено.

Суд не приймає посилання апелянта, що відповідач втрутився в цілісність файлу з службової камери та видалив файли, оскільки на підтвердження зазначеного позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

Таким чином, зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи, та беручи до уваги встановлені судом обставини, що мають значення для справи, суд приходить висновку, що в даному випадку позивач дійсно порушив вимоги пункту 16.13 ПДР, а тому, відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статей, за якими позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року у справі № 428/14130/19 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року у справі № 428/14130/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 червня 2020 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 23 червня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко