Справа № 420/1292/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1292/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 170520 від 05.09.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

визнання неправомірним та скасування рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року про відмову в перерахунку пенсії;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії щодо переведення на пенсію за віком за Списком № 1, перерахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах з 28 серпня 2017 року.

Виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва 3 групи. Загальний розмір пенсії складає 1312 грн.

28.08.2017 року Позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про переведення на пенсію за віком за Списком № 1. Однак, рішенням № 170520 від 05.09.2017 року Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, посилаючись на недостатність стажу.

Так, для призначення пенсії за віком за Списком № 1 Позивач надав пільгові довідки: № 958 від 02.08.2016 року, видану відокремленим підрозділом «Шахта «Калинівська-Східна» державного підприємства «Макіїввугілля» за період з 01.11.2010 року по 10.10.2011 року, з 11.10.2011 року по 18.02.2013 року, з 19.02.2013 року по 26.02.2013 року, з 27.02.2013 року по 15.01.2014 року, з 16.01.2014 року по 21.01.2014 року, з 22.01.2014 року по 17.10.2014 року; № 758 від 28.07.2016 року видану РП «Донбасуглереструктуризація» за період з 12.06.1986 року по 16.08.1989 року; № 759 від 28.07.2016 року за період з 06.08.1990 року по 27.09.1990 року, з 07.08.1991 року по 02.01.1995 року, з 02.01.1995 року по 03.10.1995 року, з 03.10.1995 року по 03.02.1997 року, з 30.11.1998 року по 29.10.2010 року. зазначені довідки підтверджують наявність у Позивача пільгового стажу роботи на шахті « 13-бис» ПО «Советськвугілля» та на підприємствах державного підприємства «Макіїввугілля», який дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 1. Однак, Малиновським об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі не взяло надані Позивачем довідки, оскільки вони видані на тимчасових територіях, які тимчасово не контролюються українською державою, органи державної влади, в тому числі, Пенсійного фонду України, не функціонують.

Однак, крім пільгових довідок, Позивач надав трудову книжку, що за приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місяця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівника; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням та доказом того, що Позивач у вищезазначений період (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах є записи в трудовій книжці позивача, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту, оскільки Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій міститься записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, наведене свідчить про наявність у Позивача права на пенсію згідно ст. 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Що стосується довідки, яка видана на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги, то відповідно до усталеної судової практики мають бути застосовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

13.05.2020 року до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву вхід. № ЕП/6866/20, відповідно до якого основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка. Для призначення пенсії за віком Позивач надав пільгові довідки. Однак, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 з 01.12.2014 року на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують.

Заяви, клопотання учасників справи.

18.05.2020 року, від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с.44)

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії вчинені судом.

31.03.2020 року, судом зупинено провадження у справі.

02.06.2020 року, судом поновлено провадження у справі.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

02.06.2020 року, сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Таким чином, згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Обставини справи.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року про відмову у призначенні пенсії (а.с.15), за підсумками розгляду заяви № 2911 від 28.08.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в переведенні на пенсію за віком за Списком № 1 відмовлено.

Згідно зі змістом вказаного рішення, його прийнято з таких підстав:

- ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідністю внаслідок трудового каліцтва 3 групи. Загальний розмір пенсії по інвалідності складає 1312 грн.;

- для призначення пенсії за віком за Списком № 1 надав пільгові довідки № 958 від 02.08.2016 року, видану відокремленим підрозділом «Шахта «Калинівська-Східна» державного підприємства «Макіїввугілля» за період з 01.11.2010 року по 10.10.2011 року, з 11.10.2011 року по 18.02.2013 року, з 19.02.2013 року по 26.02.2013 року, з 27.02.2013 року по 15.01.2014 року, з 16.01.2014 року по 21.01.2014 року, з 22.01.2014 року по 17.10.2014 року; № 758 від 28.07.2016 року видану РП «Донбасуглереструктуризація» за період з 12.06.1986 року по 16.08.1989 року та № 759 від 28.07.2016 року за період з 06.08.1990 року по 27.09.1990 року, з 07.08.1991 року по 02.01.1995 року, з 02.01.1995 року по 03.10.1995 року, з 03.10.1995 року по 03.02.1997 року, з 30.11.1998 року по 29.10.2010 року;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 з 01.12.2014 року на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують;

- крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків;

- відповідно до ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застраховані особи та члени їх сімей мають право на оскарження дії (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року про відмову в перерахунку пенсії, Позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує таж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до п. 4 Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 64 ЗУ № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Відповідно до п. 7 Положення № 28-2 управління Фонду зобов`язане у процесі своєї діяльності суворо додержуватися вимог чинного законодавства, законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Висновки суду.

Надаючи оцінку правомірності дій суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про задоволення частково позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту Рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року розглянувши заяву Позивача № 2911 від 28.08.2017 року в переведенні на пенсію за віком за Списком № 1 відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі змістом вказаного рішення, його прийнято з таких підстав:

- ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідністю внаслідок трудового каліцтва 3 групи. Загальний розмір пенсії по інвалідності складає 1312 грн.;

- для призначення пенсії за віком за Списком № 1 надав пільгові довідки № 958 від 02.08.2016 року, видану відокремленим підрозділом «Шахта «Калинівська-Східна» державного підприємства «Макіїввугілля» за період з 01.11.2010 року по 10.10.2011 року, з 11.10.2011 року по 18.02.2013 року, з 19.02.2013 року по 26.02.2013 року, з 27.02.2013 року по 15.01.2014 року, з 16.01.2014 року по 21.01.2014 року, з 22.01.2014 року по 17.10.2014 року; № 758 від 28.07.2016 року видану РП «Донбасуглереструктуризація» за період з 12.06.1986 року по 16.08.1989 року та № 759 від 28.07.2016 року за період з 06.08.1990 року по 27.09.1990 року, з 07.08.1991 року по 02.01.1995 року, з 02.01.1995 року по 03.10.1995 року, з 03.10.1995 року по 03.02.1997 року, з 30.11.1998 року по 29.10.2010 року;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 з 01.12.2014 року на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують;

- крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Однак, в оскарженому рішенні взагалі не конкретизовано підставу для відмови в переведенні на пенсію за віком за Списком № 1, а лише зазначено перелік довідок, які були додані до заяви № 170520 від 05.09.2017 року та перелік норм законодавства.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості щодо оскаржуваного рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18 (адміністративне провадження № К/9901/62472/18) та від 2 квітня 2019 року по справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19), від 21 травня 2019 року по справі № 815/2791/18 (адміністративне провадження № К/9901/8950/19) тощо.

Документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

В свою чергу, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто у цій справі та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 року (справа №175/4336/16-а), від 25.09.2018 року (справа №242/65/17), від 11.07.2019 року (справа №423/1156/17).

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року про відмову в перерахунку пенсії прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому воно є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії щодо переведення на пенсію за віком за Списком № 1, перерахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах з 28 серпня 2017 року, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи з висновків суду, зокрема, про недотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості щодо оскаржуваного рішення, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача переведення на пенсію за віком за Списком № 1, перерахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах з 28 серпня 2017 року, є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню у заявлений позивачем спосіб.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, відповідно суд дійшов висновків, що:

Виходячи із встановлених судом обставин та висновків суду про визнання неправомірним та скасування рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року про відмову в перерахунку пенсії, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав та інтересів позивача у спірних публічно-правових відносинах від порушень з боку відповідача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач у заяві № 2911 від 28.08.2017 року, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З вищенаведеного вбачається, що часткове задоволення позовних вимог позивача полягає у захисті прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах в іншій ніж заявлено позивачем спосіб.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 170520 від 05.09.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 170520 від 05.09.2017 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вирішити питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 у заяві № 2911 від 28.08.2017 року, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.