Справа № 640/13210/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2020 року м. Київ № 640/13210/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши, до моменту відкриття провадження у справі, у порядку письмового провадження, заяву б/н від 12.06.2020 «Про забезпечення позову» ОСОБА_1 у адміністративній справі за позовом б/н від 12.06.2020

ОСОБА_1

до Міністерства охорони здоров`я України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов до Міністерства охорони здоров`я України (місцезнаходження юридичної особи: 01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код - 00012925) (надалі - відповідач або Міністерство), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати прийняте Міністерством рішення щодо відхилення кандидатури ОСОБА_1 на посаду ректора Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, викладене в листі від 04.03.2020 № 11.3-16/К-2627/3139-3;

- зобов`язати відповідача подати кандидатуру позивача на посаду ректора Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, до закладу вищої освіти для голосування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що 23.12.2019 на офіційному сайті Міністерство охорони здоров`я України було оголошено конкурс з 23 грудня 2019 року на заміщення посади ректора Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України. Дата проведення виборів: 19 березня 2020 року.

19 лютого 2020 року позивачем було подано заяву з усіма переліченими в оголошенні документами, що підтверджується копією заяви з реєстрацією в Міністерстві охорони здоров`я України за № К-2627 від 19.02.2020.

04.03.2020 ОСОБА_1 отримано відмову від Міністерства охорони здоров`я України про те, що було відхилено кандидатуру позивача на посаду ректора Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, як таку, що не відповідає вимогам ст. 42 Закону України «Про вищу освіту».

На думку ОСОБА_1 така відмова є протиправною.

Разом з позовом позивачем (по тексту альтернативно - Заявник) подано заяву про забезпечення позову, в якій викладені вимоги про вжиття, до розгляду справи адміністративним судом по суті, заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам проведення виборів ректора Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, в тому числі вчиняти будь які дії щодо проведення виборів призначених на 17.06.2020.

Мотивуючи заяву ОСОБА_1 , за викладених у позові фактичних обставин, а також посилаючись на приписи ч.ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (в ухвалі скорочено - КАС України), звертає увагу, що проведення виборів ректора Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського 17.06.2020 істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів за захистом яких звернувся Заявник.

Крім того є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушенням прав, свобод позивача, оскільки:

- у абзаці першому відповіді від 04.03.2020 № 11.3-16/К-2627/3139-3 міститься лише посилання на ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», однак не зазначено жодної з цих підстав, яка б слугувала підставою для відмови;

- необхідні документи були подані позивачем 19.02.2020 разом з заявою про участь у конкурсі на ім`я засновника, в якій зазначається про застосування або незастосування до претендента обмежень, встановлених частиною другою статті 42 Закону України "Про вищу освіту", що підтверджується копією заяви з реєстрацією в Міністерстві охорони здоров`я за № К-2627 від 19.02.2020;

- у вищевказаному листі з відмовою від 04.03.2020 № 11.3-16/К-2627/3139-з не міститься посилання на докази, якими було б підтверджено, які документи у Заявника прийнято разом із заявою, зареєстрованою в Міністерстві охорони здоров`я України за № К-2627 від 19.02.2020. Також у листі з відмовою від 04.03.2020 № 11.3-16/К- 2627/3139-з не міститься посилання, які саме позивачем документи подано не було.

Заявник вказує, що попри те, що ним із заявою від 19.02.2020 за № К-2627 раніше долучено необхідні документи, останній звернувся із заявою до конкурсної комісії від 25.02.2020 (вх. № К2994), де додатково долучив запитувані документи повторно. А тому посилання на дану заяву до конкурсної комісії від 25.02.2020 (вх. № К2994) жодним чином не підтверджує правомірність відмови та не спростовує вказані позивачем обставини. Окрім цього жодного посилання на документ де був би наявний підпис Заявника про те, які документи були прийняті із заявою від 19.02.2020 за № К-2627, чи документу із підписом про те, які документи були відсутні на момент подання заяви від 19.02.2020 за № К-2627 не було складено і копій Заявнику надано не було. Відтак жодного належного, допустимого, достовірного, та достатнього доказу в розумінні статей 73,74,75,76 Кодексу адміністративного судочинства України не складено та не надано Міністерством.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про забезпечення позову внесено до системи автоматизованого розподілу та передано для розгляду судді Пащенку К.С.

Вирішуючи по суті подану позивачем заяву, проаналізувавши наведені останнім обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як слідує із позову, публічно-правовий спір між сторонами існує, за переконанням Заявника, за обставин прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм та вимог чинного законодавства України.

Виходячи з наведених у заяві фактичних обставин, суд відмічає, що правомірність та оцінка спірного рішення, процедурні питання дотримання його прийняття підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті про таке оскарження та буде дана судом за результатами розгляду справи.

Окремо, варто наголосити, що на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності оспорюваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що Заявником у заяві не доведено, в контексті ст. 150 КАС України, наявність обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи, що станом на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності рішення, з урахуванням того, що до поданої заяви не надано відповідних достатніх та беззаперечних доказів, а судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому відсутніми є підстави для її задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви б/н від 12.06.2020 «Про забезпечення позову» ОСОБА_1 у адміністративній справі за позовом б/н від 12.06.2020.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко