Справа № 200/4083/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 р. Справа№200/4083/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» (; Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Солоділова, буд. 1) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «БЕТОНМАШ» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року про застосування штрафу у сумі 19 200,00 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі акту від 05.12.2019 № 686/05-99-55-04/00240052, складеного за результатами камеральної перевірки Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2019, відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу на суму 19 200,00 грн. Вважає, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що останній день граничного строку сплати грошових зобов`язань по податковій декларації припав на вихідний день (субота 30.11.2019), отже позивач сплатив грошове зобов`язання в межах строку, встановленого п.203.1 ст. 203 ПК України. Крім того, наявність сертифікату Торгово-промислової палати України засвідчує настання обставин непереборної сили при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

З урахуванням наведеного, вважає спірне податкове повідомлення-рішення відповідача протиправними і такими, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про розгляд справи за правилами загального провадження відмовлено.

Відповідачем через відділ діловодства та документообігу суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час проведення камеральної перевірки було встановлено, що позивачем узгоджені у податковій декларації від 19.11.2019 № суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 192000 грн. були сплачені із затримкою на 2 календарних дні у зв`язку з чим, застосування до підприємства штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість є правомірним. Крім того, наданий підприємством Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати № 2982 від 09 лютого 2015 року не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання у листопаді 2019 року, оскільки він виданий більше ані ж за 4 роки до спірних правовідносин і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 01.05.2014 до моменту його видачі - 09.02.2015. Крім того, вважає, що Сертифікат не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки в ньому не йдеться мова про засвідчення обставин непереборної сили щодо своєчасної сплати податкових зобов`язань.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, судом встановлено наступне.

Позивач Приватне акціонерне товариство «БЕТОНМАШ» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження: 84105, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Солоділова, 1, є платником податків та знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області Слов`янсько-Ліманське управління, Слов`янська ДПІ з 05.07.1991, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 21-24).

Відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області у правовідносинах з юридичними особами, в тому числі пов`язаними із контролем за повнотою нарахування та сплати податків, обов`язкових платежів, реалізує владні управлінські функції, через що належить до суб`єктів владних повноважень у розумінні п.7 ч. 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головним управління ДПС у Донецькій області на підставі п.п. 191.1.1 п.191.1 ст.191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, у порядку, передбаченому пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ПрАТ «Бетонмаш» з питання своєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2019 (а.с. 40).

За результатами перевірки складено Акт № 686/05-99-55-04/00240052 від 05.12.2019, яким встановлено порушення ПрАТ «Бетонмаш» вимог п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України (а.с. 10).

Як вбачається з Акту перевірки, враховуючи вищезазначені порушення відповідач вважає, що позивачем несвоєчасно сплачені узгоджені суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2019.

Позивач не погодився з висновками Акту перевірки та надіслав до Головного управління ДПС у Донецькій області заперечення до нього № 07-01/2053 від 19.12.2019, вмотивоване тим, що висновок, зроблений в Акті, свідчить про порушення ДП «ДОНОРГРЕС» Податкового кодексу України, тому ПрАТ «Бетонмаш» не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства, допущені ДП «ДОНОРГРЕС» (а.с. 11).

Дане заперечення було відхилено ГУ ДПС у Донецькій області листом від 02.01.2020 №251/10/05-99-55-04 у зв`язку з тим, що у висновках Акту допущено механічну описку в частині назви підприємства, таким чином запис ДП «ДОНОРГРЕС» слід вважати запис ПрАТ «Бетонмаш» (а.с.12-13).

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2020р. про застосування штрафу на суму 19 200 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість (а.с. 8).

Вважаючи, що податкове повідомлення - рішення № від 08 січня 2020р. про застосування штрафу у сумі 19 200 грн. є протиправним, позивач 29 січня 2020 року подав до ДПС України скаргу № 07-01/215 (а.с.14-15).

Рішенням про результати розгляду скарги № 10850/6/99-00-08-05-05-06 від 25 березня 2020 р. на податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 08.01.2020 № , скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення № від 08 січня 2020р., - без змін (а.с. 16-18).

Предметом розгляду даної адміністративної справі є правомірність прийняття зазначеного податкового повідомлення рішення.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ним вимог Податкового кодексу України, тому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення.

Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі -ПК України) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт є документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1. статті 49 ПК України).

Справляння податку на додану вартість здійснюється відповідно до положень розділу V ПК України.

Згідно з пунктом 202.1 ст. 202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

За приписами п.п. 203.1, 203.2. ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Враховуючи наведене, 30.11.2019 настав строк сплати зобов`язань з податку на додану вартість, визначених позивачем у декларації з ПДВ за жовтень 2019 року. Фактична сплата вказаних податкових зобов`язань позивачем здійснена 02.12.2019 відповідно до платіжного доручення від 02.12.2019 № 228680141 (а.с. 10).

Згідно з пунктом 113.3 статті 113 вказаного Кодексу штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Спірним податковим-повідомленням рішенням до позивача застосовано штраф у розмірі 10 відсотків грошового зобов`язання у сумі 19 200,00 грн. за затримку на 2 календарних дні сплати за платежем податок на додану вартість, строк сплати яких, на думку відповідача, настав 30.11.2019.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем при цьому Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та неможливість притягнення його до відповідальності через наявність Сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили суд зазначає наступне.

Законом № 1669 визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

За змістом статті 1 вказаного Закону територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Стаття 10 Закону № 1669 передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання сертифіката ТПП України про засвідчення форс мажорних обставин.

Згідно сертифікату (висновку) №2982 Торгово-промислової палати України від 09.02.2015 № 155/12-12/03 позивачу відповідно до пунктів 100.4 та 100.5 статті 100 Податкового кодексу України на підставі наданих документів засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.05.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (а.с. 20).

Таким чином, виданий позивачу сертифікат засвідчує настання обставин непереборної сили та розповсюджується на реалізацію пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України, що визначають процедуру розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, а не процедуру звільнення від такої сплати чи від відповідальності за несвоєчасну сплату. Крім цього, дія зазначеного сертифікату не може поширюватися на майбутні правовідносини.

Враховуючи викладене, наявність у позивача сертифікату не є підставою звільнення платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов`язань, а лише засвідчує факт, що має братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення/або відстрочення сплати таких зобов`язань через обставину непереборної сили та продовження граничних строків для подання податкової декларації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №805/761/16-а від 26.11.2019.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що граничний строк сплати податкового зобов`язання (30.11.2019) припав на вихідний день - суботу.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Згідно п. 49.20 ст. 49 ПК України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Також, відповідно до запроваджених цим Кодексом принципів податкового законодавства (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України), принцип презумпції правомірності рішень платника податку застосовується в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Аналогічно в п. 56.21 ст. 56 ПК України закріплено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Так, Європейська конвенція про обчислення строків (ETS № 76) від 16.05.1972, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін diesadquem означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм чинного податкового законодавства України та міжнародного законодавства випливає, що граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість є операційний (банківський) день. Оскільки останній день строку припав на 30.11.2019 (субота) - вихідний день, граничним терміном такої сплати є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - тобто 02.12.2019 (понеділок).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 09.06.2015 № 21-18а15.

З огляду на зазначене, суд вважає, що податкове зобов`язання було сплачено позивачем в межах встановленого строку, передбаченого пунктом 57.3 статті 57 ПК України, а тому у контролюючого органу не було підстав для застосування до Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасність сплати грошового зобов`язання, визначених податковим повідомленням - рішенням від 08.01.2020 №.

Таким чином, спірне рішення прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, з урахуванням обставин зазначених вище, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується питання судового збору, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією № 13623 від 08.04.2020, позивач за подання адміністративного позову сплатив 2305,20 грн. судового збору.

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецької області у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-8, 10, 19, 72, 90, 139, 191, 241-246, 255, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» (; Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Солоділова, буд. 1) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) № від 08 січня 2020 року про застосування до Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» (; Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Солоділова, буд. 1) штрафу у сумі 19 200,00 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» (; Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Солоділова, буд. 1) здійснені ним документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено і підписано 22 червня 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко