Справа № 160/6705/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
23 червня 2020 р.Справа №160/6705/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Сумської міської ради - Матусенко Тетяни Петрівни, третя особа на стороні відповідача - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Матусенко Тетяни Петрівни від 05.06.2020р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52547802 від 05.06.2020 про накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 Космічна, АДРЕСА_3 . 3-с (номер запису про обтяження: 36780748);
22.06.2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:
- заборонити будь-яким підприємствам, установам, організаціям, органам влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, реєстраторам, іншим особам, уповноваженим на виконання функцій держави, місцевого самоврядування або функцій державного реєстратора - вчиняти будь які дії, в тому числі реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо нерухомого майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , до винесення рішення суду за позовом та набрання ним законної сили.
В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 10.06.2020 року позивачем отримано від товариства з обмеженою відповідальністю «Волана» (яке є співвласником нерухомого майна, зазначеного нижче) копію ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми Капкіна О.Б. у справі № 591/601/20 (провадження № 1 -кс/591/1358/20) від 02.06.2020р., якою було вирішено, зокрема:
1) накласти арешт на майно:
2) передати арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним з метою забезпечення його збереження та збереження його економічної вартості.
Станом на сьогоднішній день підприємствами - суборендарями ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ НАТС ПРОДАКШН», ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ТРЕЙДІНГ» укладені договори поставки з найбільшими торгівельними мережами України з постачання продуктів харчування, які є стратегічно важливими товарами в умовах запровадженого карантину на території України.
На думку заявника, здійснення третьою особою дій з втручання у фінансово-господарську діяльність суб`єктів господарювання, які використовують це майно та незаконне проникнення на приватну територію та до приміщень позивача з метою блокування його діяльності унеможливить здійснення виробництва, зберігання та реалізацію продукції, що фактично заблокує господарську діяльність позивача та його суборендарів ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ НАТС ПРОДАКШН», ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ТРЕЙДІНГ» та безумовно призведе до повної зупинки діяльності підприємств на невизначений час. Така протиправна діяльність змусить позивача та його орендарів вживати значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав або взагалі зробить неможливим відновлення порушених прав, оскільки підприємства збанкрутують. В результаті таких дій третьої особи також будуть спричинені негативні наслідки для держави та міста Синельниково, оскільки вказані підприємства не тільки сплачують великі податки до державного та місцевого бюджетів але і забезпечують роботою значну кількість проживаючих в місті сімей.
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд даного клопотання без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.
Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Вирішуючи вказану заяву, суд встановив наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За приписами п. 2,3 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
В той же час заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Спір у цій справі стосується виконання державним реєстратором ухвали слідчого судді про накладення арешту, ухваленої за правилами КПК України, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень арештованого майна та порушення, допущені державним реєстратором при прийнятті такого рішення, оскільки, на думку позивача, такі рішення прийняті без належних правових підстав : на підставі ухвали слідчого судді, яка не набрала законної сили.
Нормами КПК України урегульовано питання накладення слідчим суддею арешту на майно, а також оскарження ухвали слідчого судді про накладення такого арешту, однак не встановлено порядку оскарження дій, рішень чи бездіяльності державних органів, посадових та службових осіб, які здійснюють від імені держави реєстраційні дії при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.
Таким чином, з урахуванням того, що КПК не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних органів, посадових та службових осіб, при виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні такі рішення, дії чи бездіяльність оскаржуються у порядку адміністративного судочинства.
Вказані підприємства в повній мірі виконують свої зобов`язання перед державою, своєчасно та в повному обсязі сплачують податки та обов`язкові збори. На вказаних підприємствах працюють велика кількість працівників, трудова діяльність яких безпосередньо залежить від можливості здійснювати зазначеними підприємствами виробничу діяльність в складських та виробничих приміщеннях які частково належать позивачу.
Станом на сьогоднішній день підприємствами - суборендарями ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ НАТС ПРОДАКШН», ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ТРЕЙДІНГ» укладені договори поставки з найбільшими торгівельними мережами України з постачання продуктів харчування, які є стратегічно важливими товарами в умовах запровадженого карантину на території України.
Здійснення третьою особою дій з втручання у фінансово-господарську діяльність суб`єктів господарювання, які використовують це майно може призвести до унеможливлення здійснення виробництва, зберігання та реалізації продукції, що фактично заблокує господарську діяльність позивача та суборендарів ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ НАТС ПРОДАКШН», ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ТРЕЙДІНГ» та до зупинки діяльності підприємств на невизначений час. Вказане змусить позивача та його орендарів вживати значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав. Також можуть бути спричинені негативні наслідки для працівників.
Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство виконує такі функції, зокрема: здійснення заходів з виявлення, розшуку, проведення оцінки активів за зверненням слідчого, детектива, прокурора, суду (слідчого судді); організація здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 названого Закону Національне агентство з метою виконання своїх функцій: укладає цивільно-правові угоди з юридичними та фізичними особами з питань, пов`язаних з проведенням оцінки та управлінням активами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство взаємодіє з органами досудового розслідування, прокуратури та суду шляхом виконання звернень слідчого, детектива, прокурора, слідчого судді, суду з питань виявлення, розшуку, проведення оцінки та управління активами.
Відповідно до змісту ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.
Частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових. Примірний перелік такого майна визначається Кабінетом Міністрів України. Активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора. Передача для реалізації активів може також здійснюватися за згодою їх власника, копія якої надається Національному агентству з відповідним зверненням прокурора. Реалізація здійснюється визначеними на конкурсних засадах юридичними особами.
Пунктом 14 ч. 4 Положення «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», затвердженого Постановою від 11 липня 2018 р. № 613 встановлено, що АРМА відповідно до покладених на нього завдань здійснює заходи, пов`язані з фактичним прийняттям активів в управління за зверненням прокурора або слідчого за вказівкою прокурора, приймає від прокурора активи згідно з актами приймання-передачі, передає за договором управління активи управителеві в управління згідно з актами приймання-передачі.
В той же час, суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
На думку заявника, оскаржувані рішення та дії відповідачів містять очевидні ознаки протиправності, наслідком яких є порушення законних прав та інтересів як самого заявника, так і його орендарів, зупинення їх діяльності.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпеченню позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку, що необхідним є вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які є повністю співмірними з позовними вимогами та відповідають принципу адекватності заходу забезпечення.
Зважаючи на викладене у сукупності, а також те, що правомірність оскаржуваних рішень та дій буде встановлюватися судом в межах даної адміністративної справи, суд зробив висновок, що виконання останніх до ухвалення рішення в даній адміністративній справі може створити очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та, відповідно, покладення позивачем значних зусиль для ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до протиправного втручання у фінансово-господарську діяльність заявника, як орендодавця, та підприємств-орендарів, що може заблокувати їх діяльність та унеможливити здійснення виробництва, зберігання та реалізацію продукції на невизначений час, оскільки їх виробничі потужності знаходяться саме на арештованих об`єктах нерухомого майна і, як наслідок, не можливості виплати заробітної плати працівникам (штатна кількість яких налічує 398 чоловік).
Вказане змусить позивача та його орендарів вживати значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав.
Стосовно вимоги про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким підприємствам, установам, організаціям, органам влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, реєстраторам, іншим особам, уповноваженим на виконання функцій держави, місцевого самоврядування або функцій державного реєстратора - вчиняти будь які дії, в тому числі реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо нерухомого майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , до винесення рішення суду за позовом та набрання ним законної сили, суд вважає, що дана вимога є необґрунтованою, оскільки заборона саме Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на вчинення дій з майном заявника забезпечить захист заявника на протиправне втручання в діяльність власника майна та його орендарів, тому в цій частині заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Згідно з ч.5 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відтак, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.
У задоволені решти заяви про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному, обов`язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно до вимог ч.ч. 1,2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

За цією ухвалою стягувачем є ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

За цією ухвалою Боржником є Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АГЕНТСТВО З РОЗШУКУ ТА МЕНЕДЖМЕНТУ АКТИВІВ, АРМА) (адреса: 01001. м.Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1, ідентифікаційний код 41037901).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України Про виконавче провадження до 23.06.2023 року (включно).

Відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копію цієї ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона