Справа № 716/800/20
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/800/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Угриновського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспекторра УПП в Чернівецькій області Кушнірюка Василя Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2464171 від 30.04.2020, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора УПП в в Чернівецькій області 1 батальйону 1 роти Кушнірюка В.М. серії ЕАК №2464171 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.04.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.04.2020 інспектор УПП в в Чернівецькій області Кушнірюк В.М. склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП у виді 255 грн. штрафу. Із змісту постанови вбачається, 30.04.2020 о 09:33:41 в м. Чернівці, вул. Гагаріна, 34 водій здійснив поворот ліворуч з вул. Прутської на вул. Гагаріна, чим порушив вимоги дорожнього знаку 4.1, чим порушив п.8.4 ПДР. Винесену постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Оскаржувана постанова не містить посилання на підпункт пункту 8.4 ПДР. В пункті 2 оскаржуваної постанови зазначено місцем розгляду справи не місце вчинення правопорушення. В матеріалах справи відсутній відеозапис, який відображає відомості про вчинення правопорушення. Крім того, на час винесення постанови позивач не був ознайомлений з нею, постанову всупереч ст..285 КУпАП не було оголошено, а отже були порушені права позивача.

Ухвалами Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.06.2020 поновлено позивачу пропущений з поважних причин процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом , прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Ухвалою від 10.06.2020 до у часті в справі залучено співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

В судовому засіданні засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснив, що він проживає в с. Веренчанка заставнівського району.30.04.2020 біля 9 год 20 хв. він, керуючи автомобілем OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_1 рухався по вул. Гагаріна в м. Чернівці. Проїхав по вул.. Гагаріна до повороту на вул.. Б. Хмельницького, включивши покажчик повороту праворуч, повернув на вул. Б. Хмельницького, де біля будинку №22 був зупинений працівниками поліції. Інспектор поліції пояснив йому причину зупинки у зв`язку з тим, що він порушив правила дорожнього знаку 4.1, який забороняє поворот ліворуч з вул. Прутської. Проте він не порушував правил дорожнього руху, оскільки по вул. Прутській він зовсім не рухався, отже не міг бачити цього заборонного знаку. На його вимогу поліцейський продемонстрував йому відеозапис, з якого вбачалося, що невідомий йому автомобіль синього кольору рухався по вул. Гагаріна. Після винесення інспектором поліції постанови про накладення на нього адміністративного стягнення , він написав письмове пояснення та відповідно заяву до вищестоящої інстанції про скасування даної постанови, які були долучені до адміністративного матеріалу.

Представник позивача надав суду пояснення у відповідності до обставин, викладених в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Також, від представника відповідача по справі до суду надійшов відзив на позов, згідно якого вказують, що поліцейський Кушнірюк В.М. діяв згідно вимог Закону України «Про дорожній рух» та КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений поліцейськими згідно вимог ст.ст.283-285 КУпАП, позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а тому просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Також вважають, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, в підтвердження чого надали суду компакт-диск із відеозаписами.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2020 року інспектором УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти Кушнірюком В.М. винесено постанову серії ЕАК №2464171 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 30.04.2020 року о 9 год. 33 хв., керуючи автомобілем OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимоги дорожнього знаку 4.1 здійснив поворот ліворуч з вул. Прутської на вул. Гагаріна, чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР , ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.4 г ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, серед іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

В свою чергу, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Також Верховний Суд України вказав, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст.75-76 КАСУ достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справа суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

При цьому суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові серії ЕАК №2464171 від 30.04.2020 в пункті 9, зазначено, що до постанови додається пояснення та заява. Проте в постанові не міститься посилань на наявність будь-яких доказів вчинення правопорушення позивачем. Тобто, відповідачем не зазначено про наявність відеозапису, який би підтверджував вчинення позивачем правопорушення.

Разом з тим, представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов, до якого долучено диск, на якому містяться відеофайли.

З метою повного і всебічного з`ясування обставин в даній адміністративній справі, судом було досліджено надані представником відповідача відеозаписи на диску.

У зазначених відеозаписах зафіксовано процес спілкування відповідача із позивачем стосовно вчиненого правопорушення та складання оскаржуваної постанови серії ЕАК №2464171 від 30.04.2020. Однак, сам факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог наказового знаку 4.1, в порушення п.8.4 г ПДР, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та у зв`язку з яким відповідачем прийнято оскаржувану постанову відеозаписами не зафіксовано.

Натомість в основу порушення, яке було зазначено у постанові, були покладені лише висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Крім того, положеннями статті 283 КУпАП встановлені обов`язкові умови щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно вказаних положень Кодексу, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, серед іншого, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, що фактично виключає можливість прийняття їх в якості належних доказів по справі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.04.2018 року у справі №202/2862/17) та від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

З огляду на зазначене, надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у даній справі стосовно доказування вчинення або невчинення позивачем відповідного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та у зв`язку з яким відповідачем прийнято оскаржувану постанову.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд зазначає, що висновок інспектора про порушення позивачем п.8.4 ПДР України, є суб`єктивною думкою інспектора, яка матеріалами справи не підтверджується.

Враховуючи, що судове рішення не може грунтуватися на припущеннях, відсутні підстави вважати, що відповідна подія адміністративного правопорушення мала місце.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дійшов до необґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі ст.ст.247, 251, 258, 268, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову постанову інспектора УПП в в Чернівецькій області 1 батальйону 1 роти Кушнірюка Василя Миколайовича серії ЕАК №2464171 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.04.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2020

Суддя О. Пухарєва