Справа № 520/12379/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 червня 2020 р. Справа № 520/12379/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

за участю:

представників позивача - Макарової О.В., Малимона С.В.,

представника відповідача - Лютянського М.Я.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" (надалі за текстом - ТОВ "ТК "АГРОТРЕЙД", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (надалі за текстом - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 3 від 21.08.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після проведення документальної планової виїзної перевірки відповідачем складено акт від 09.07.2019 року №2357/20-40-14-03-06/37682048 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» за період з 01.04.2016 по 31.03.2019». Частково не погоджуючись із висновками Акту перевірки 08 серпня 2019 року ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» подано до ГУ ДФС у Харківській області свої заперечення (вих. №25 від 07.08.19). Однак відповідно до відповіді контролюючого органу №40498/10/20-40-14-03-13 «Про розгляд заперечень» від 16.08.19 висновки Акту перевірки залишено без змін.

22 серпня 2019 року ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» засобами поштового зв`язку отримало податкове повідомлення-рішення, винесене на підставі Акту перевірки. У тому числі Товариством було отримано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №3 від 21.08.19. відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. пп. 134.1.1 ст. 134 ПК України, п. 5 П(С)БО№11 «Зобов`язання» від 31.01.2000 №20. п. 4, п. 6, п.7, пп. 9.4 п. 9, п. 18, п. 19 П(С)БО №16 «Витрати» від 31.12.1999 №318. ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4, п.1- 3 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Наказу МФУ «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», Наказу МФУ «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності» та збільшено ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2188732,50 грн., з них: за податковими зобов`язаннями - 1750986,00 грн., за штрафними санкціями - 437746,50 грн..

30 серпня 2019 року Товариством засобами поштового зв`язку було подано скаргу до Державної податкової служби України, однак рішенням ДПС України №2203/6/99-00-08-05-01 від 18.09.19 строк розгляду скарги продовжено до 01.11.2019. Рішенням ДПС України №7411/6/99-00-08-05-01 від 28.10.19 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» - без задоволення.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу щодо порушення ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» порядку оприбуткування та сплати податку на прибуток приватних підприємств, позивач звернувся за захистом до суду. Просить задовольнити позову у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 16.12.2019 від представника ГУ ДПС у Харківській області надійшов відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, письмових поясненнях та наявні матеріали адміністративної справи.

Представник ГУ ДПС у Харківській області в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» зареєстровано 01.07.2011, № запису 0025531, організаційно - правова форма: 240 - товариство з обмеженою відповідальністю, податковий номер платника податків: 37682048; місцезнаходження платника податків згідно з даними ЄДР : Україна, 61010, м.Харків, Основ`янський р-н, вул. Олександра Шпейєра, буд. 131; взято на облік в контролюючих органах 24.07.2011 за №34554, станом на 09.07.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Харківській області, Східне управління, Індустріальна ДПІ (Основ`янський р-н м.Харкова).

На підставі направлень від 07.06.2019 №5546, №5547, №5548, №5549, №5550, №5551, №5552, від 12.06.2019 №5764, виданих Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області , відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 75, статті 77, статті 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 22.05.2019 №3586 «Про проведення документальної планової перевірки ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» (код за )», проведена планова виїзна документальна перевірка до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АГРОТРЕЙД» (скорочене найменування - ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД»), податковий номер 37682048, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, іншого законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної планової виїзної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами документальної планової виїзної перевірки «ТК АГРОТРЕЙД» було складено акт від 09.07.2019 року №2357/20-40-14-03-06/37682048.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД»:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), з урахуванням вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності", ст.1, п.2 ст.3, ст. 4 , п.1-3 ст.9 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за №168/704, п.4, п.6, п.7, п.п.9.4 п.9, п.18, п.19 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. N318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1936668 грн., у тому числі за :

- 2-4 кв-ли 2016 року - 812573грн. ( з них за 2-й кв. - 185682грн., 3-й кв. - 322618 грн., 4-й кв.- 304273 грн.),

- 2017 рік - 615260 грн. (з них 1-й кв. - 306421 грн., 2-й кв. - 44259грн., 3-й кв. - 152728 грн., 4-й кв-л - 111852 грн.),

- 2018 рік - 455774 грн. (з них 1-й кв. - 180069 грн., 2-й кв. - 116476 грн., 3-й кв. - 106039 грн., 4-й кв-л - 53190 грн.),

- 1 кв-л 2019 року - 53061 грн.;

- п. 201.10 ст.210 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) в частині порушення термінів реєстрації виписаних податкових накладних (розрахунів коригування) в Єдиному реєстрі податкових накладних по наступним документам (податковим накладним/розрахункам коригування до них) :

1) РК № 25, дата виписки РК 05.04.2018 року, дата реєстрації РК 15.05.2018, кількість днів затримки - 15, сума ПДВ за РК -2456,87 грн.;

2) ПН № 639, дата виписки ПН - 30.11.2018 року, дата реєстрації - ПН 20.12.2018, кількість днів затримки - 5, сума ПДВ за РК 23,79 грн.

- пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 3,4 кв.2016р., 1-3кв. 2017р. надано з недостовірними даними,

- пункт 1 статті 1, частина п`ятої ст. 8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження бази нарахування єдиного внеску у травні 2016 року 238,02 грн., у січні 2018 року - 319,82 грн., у лютому 2018 року - 649,16 грн.

- пункту 1 частини 2 статті 6, статті 8, статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI підприємством занижено суму нарахованого єдиного внеску на 265,54 грн., у тому числі: травень 2016 року - 52,36 грн., січень 2018 року - 70,36 грн., лютий 2018 року - 142,82 грн.,

- ст. 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного надходження валютної виручки на територію України по експортному контракту № 10/08 від 10.08.2015, укладеному з ООО "АГРОТРЕЙД" (Росія),

- п. 1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР із змінами та доповненнями, в результаті не проведено розрахункові операції через РРО у 2019р.на загальну суму 18983,99грн.

Частково не погоджуючись із висновками Акту перевірки 08 серпня 2019 року ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» подано до ГУ ДФС у Харківській області свої заперечення (вих. №25 від 07.08.19). Однак відповідно до відповіді контролюючого органу №40498/10/20-40-14-03-13 «Про розгляд заперечень» від 16.08.19 висновки Акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків, які були зроблені під час перевірки було складено податкове повідомлення-рішення №3 від 21.08.2019 року.

Рішенням було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2188732,50 грн., з них: за податковим зобов`язанням 1750986,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 437746,50 грн..

30 серпня 2019 року Товариством засобами поштового зв`язку було подано скаргу до Державної податкової служби України, однак рішенням ДПС України №2203/6/99-00-08-05-01 від 18.09.19 строк розгляду скарги продовжено до 01.11.2019. Рішенням ДПС України №7411/6/99-00-08-05-01 від 28.10.19 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» - без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДПС України позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (згідно із Законом 1724-VIII від 03.11.2016, до внесення змін Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 року в наступній редакції - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення).

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (згідно із Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 року, до внесення змін Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 року в наступній редакції - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. (п. 198.3 ст. 198 ПК України). До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України зазначено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України зазначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України зазначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Щодо заниження доходу та фінансового результату за 2016 рік, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено заниження фінансового результату до оподаткування за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 на загальну суму 1528799 грн., в тому числі за 2-4-й кв-ли 2016 року - на 1528799 грн., з них за 4-й кв-л 2016 року - на 1528799грн., в результаті невідповідності даних бухгалтерського обліку підприємства щодо загальної суми витрат у 2-4-й кв-ли 2016 року даним, задекларованим ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» у фінансовій (Звіт про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма №2)) та податковій (Податкові декларації з податку на прибуток підприємств) звітності.

Отже, «ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД»» занижено фінансовий результат до оподаткування за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 на загальну суму 1528799 грн., в тому числі за 2-4-й кв-ли 2016 року - на 1 528799 грн., з них за 4-й кв-л 2016 року - на 1528799 грн., в результаті невідповідності даних бухгалтерського обліку підприємства щодо загальної суми витрат у 2-4-й кв-ли 2016 року даним, задекларованим ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» у фінансовій (Звіт про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма №2)) та податковій (Податкові декларації з податку на прибуток підприємств) звітності, а саме завищення підприємством показника собівартості реалізованих товарів (Рядок 2050 "Собівартість реалізованої продукції (товарiв, робіт, послуг)") та інших операційних витрат (Рядок 2180 "Інші операційні витрати").

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 ПКУ передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно п.2 ст.3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності" визначено наступне:

3.2. У звіті про фінансові результати наводяться доходи і витрати, які відповідають критеріям, визначеним в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

3.5. У статті «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» відображається виробнича собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) та/або собівартість реалізованих товарів. Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) визначається згідно з Положенням (стандартом) 9, Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (зі змінами), Положенням (стандартом) 30. У цій статті організації, основною діяльністю яких є торгівля цінними паперами, відображають балансову вартість реалізованих цінних паперів. Підприємства, які провадять діяльність з випуску та проведення лотерей, у цій статті наводять відрахування на створення (формування) за звітний період призового фонду, а також резерву, що покриває розмір джек-поту, не забезпечений сплатою участі у лотереї.

3.11. У статті «Адміністративні витрати» відображаються загальногосподарські витрати, пов`язані з управлінням та обслуговуванням підприємства.

3.12. У статті «Витрати на збут» відображаються витрати підприємства, пов`язані з реалізацією продукції (товарів), - витрати на утримання підрозділів, що займаються збутом продукції (товарів), рекламу, доставку продукції споживачам тощо.

3.13. У статті «Інші операційні витрати» відображаються собівартість реалізованих виробничих запасів, необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття; відрахування на створення резерву сумнівних боргів і суми списаної безнадійної дебіторської заборгованості відповідно до Положення (стандарту) 10; втрати від знецінення запасів; втрати від операційних курсових різниць; визнані економічні (фінансові) санкції; відрахування для забезпечення наступних операційних витрат, а також усі інші витрати, що виникають в процесі операційної діяльності підприємства (крім витрат, що включаються до собівартості продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД» на порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), з урахуванням вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності", завищено загальну суму витрат та відповідно занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 1528799 грн., в тому числі за 2-4-й кв-ли 2016 року - на 1528799 грн., з них за 4-й кв-л 2016 року - на 1528799 грн..

Щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Восток-Агро» щодо оренди нежитлової нерухомості згідно договору оренди №2 від 02.06.2016 року, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що договір оренди №2 від 02.06.2016, укладений між TOB «ТК «АГРОТРЕЙД» (Орендар) та ТОВ "ВОСТОК-АГРО" (Орендодавець) про надання в оренду приміщення, а саме адміністративної будівлі - загальною корисною площею 800 кв.м., прохідна загальною корисною площею 66,6 кв.м., склад загальною корисною площею 500кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2, для ведення господарської діяльності. Орендна плата за місяць формується на підставі понесених витрат орендодавця на утримання об`єктів нежитлової нерухомості, сума орендної плати за місяць визначається згідно акту виконаних робіт. Термін оренди приміщення - 2 роки . Якщо жодна з сторін не заявить за один рік до закінчення строку дії цього договору про своє бажання розірвати його, цей договір автоматично продовжується ще на один рік. Згідно додаткової угоди №1 від 01.03.2019 в оренду надані приміщення: адміністративна будівля - загальною корисною площею 800 кв.м., прохідна загальною корисною площею 66,6 кв.м., склад загальною корисною площею 490 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ..

Договір, додаткова угода, протоколи узгодження договірної ціни, акти виконаних робіт підписані з боку директора ТОВ "ВОСТОК-АГРО" - ОСОБА_1 , та з боку директора TOB «ТК «АГРОТРЕИД» - також ОСОБА_1 .

Враховуючи норми діючого законодавства України стосовно вказаного факту укладання договору та підписання документів з боку обох сторін угоди однією особою, слід зазначити наступне: однією із підстав для виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк, є договір (статті 11 та 509 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV зі змінами та доповненнями). Договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Відповідно до ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК). Виходячи з того що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, установлених законом (ч. З ст. 238 ЦК), директору підписувати такий договір не можна. Адже в даному випадку директор підприємства, з однієї сторони, є орендодавцем, а з другої - представником підприємства. Тож підписання однією особою за обидві сторони договору (орендаря та орендодавця) вважається його укладенням задля власних інтересів, а це прямо заборонено ЦК.

Отже, особа не може укладати договір сама з собою, згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК представник не може здійснити операцію від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом, згідно з ч. 3 ст. 237 ЦК представництво виникає, в тому числі, на підставі акта органу юридичної особи. У даному випадку таким актом є статут, який уповноважує директора на представництво інтересів юрособи. Директор, підписуючи обидва договори з обох сторін, одночасно бере на себе подвійні зобов`язання, тобто фактично сторони за договором «накладаються», істотні умови узгоджувати не з ким, - що в свою чергу веде до недійсності договору та його наслідків, що в даному випадку є визнання витрат операційної діяльності орендаря на підставі таких документів (договору, протоколів узгодження ціни, актів виконаних робіт).

Згідно з ч. 5 ст. 62 Закону «Про господарські товариства» генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Згадка в даній нормі доручення свідчить про те, що між підприємством та директором існують саме відносини представництва.

Судовими органами різних інстанцій у своїх рішеннях неодноразово вказували на недійсність договорів, підписаних однією і тою самою особою з обох сторін (наприклад, постанова ВГСУ від 16.04.2014 №911/2043/13, постанова ВГСУ від 09.03.2017 №910/12144/16, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 №922/78/18)

Крім того, договір оренди №2 від 02.06.2016 не містить обов`язкової інформації, що є істотними умовами договору оренди, без узгодження яких договір уважається неукладеним (ч. 2 ст. 180 ГК, ч. 1 ст. 638 ЦК, ст. 284 ГК), а саме не зазначені:

- ціна договору, тобто розмір орендної плати з урахуванням її індексації;

об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням його індексації);

порядок використання амортизаційних відрахувань;

порядок відновлення орендованого майна.

В договорі №2 від 02.06.2016 не зазначено підстави, за яких об`єкт оренди використовується орендодавцем (право власності, оренда, інше).

Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_2 у 2017 році, суд зазначає наступне.

В своїх запереченнях керівник TOB «ТК «АГРОТРЕИД» посилається на укладання договору з ФОП ОСОБА_2 №2806 від 28.06.2016 на перевезення вантажів та вантажно - розвантажувальних робіт з додатковими угодами, але копій зазначених договорів ні під час перевірки ні до заперечення, підприємством не надано, тому не має змоги пов`язати ці документи з наданням послуг будівельної та вантажної техніки з боку ФОП ОСОБА_2 . Крім того, не надані під час перевірки TOB «ТК «АГРОТРЕИД» «графіки роботи будівельної та вантажної техніки» , а долучені до заперечення підприємства , також не містять інформації :

- в чому саме полягали послуги або які були виконані роботи будівельною та вантажною технікою,

- відсутні держзнаки на залученому автотранспорті, що не дає змоги його ідентифікації,

- відсутня інформація про задіяні трудові ресурси (найманих підрядників),

- не зазначена вартість та кількість використаних матеріальних ресурсів та допоміжних засобів, матеріалів (інвентар, техніка та інше).

- не надані докази в`їзду та виїзду техніки на територію підприємства (журнал реєстрації на пункті охорони)

Таким чином, ТОВ «ТК АГРОТРЕЙД» з наданих до перевірки актів виконаних робіт не має можливості встановити де саме, та яким видом технічних засобів, а головне з якою метою, підприємство ТОВ «ТК АГРОТРЕЙД» отримувало послуги будівельної та вантажної техніки. Таким чином, відсутні докази пов`язаності з здійсненням операційної діяльності ТОВ «ТК АГРОТРЕЙД» отриманих послуг будівельної та вантажної техніки від ФОП ОСОБА_2 .

Приймаючи до увагу ствердження ТОВ «ТК АГРОТРЕЙД», щодо наявності орендованих приміщень, в яких розташовані офіс та склад, підприємством не доведена необхідність та доцільність послуг будівельної та вантажної техніки ФОП ОСОБА_6 для господарської діяльності ТОВ «ТК АГРОТРЕЙД»

Відсутність зазначеної інформації унеможливлює визнання перелічених актів первинними документами, на підставі яких витрати підприємства можуть бути достовірно оцінені та на підставі яких можуть відображатися господарські операції в бухгалтерському обліку.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного суду України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відсутні підстави вважати надані позивачем документи первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували фактичне придбання позивачем послуг у контрагентів, оскільки у первинному документі має бути конкретизовано, які саме послуги були надані (зміст та обсяг господарської операції) із зазначенням їх вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції). Водночас у наявних у матеріалах справи актах надання послуг, податкових накладних зазначено лише загальне найменування послуги та її вартість без конкретизування, які саме послуги були надані, їх видів та опису, що робить неможливим встановлення змісту та обсягу господарських операцій і факту використання її результатів у господарській діяльності позивача.

Вищевказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду України у справі 826/5851/16 постанова від 27.03.2020 року.

Крім того, перевіркою встановлено, що згідно податкової звітності, наданої ФОП ОСОБА_2 до контролюючих органів:

Середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період, осіб - 1 Кількість застрахованих осіб у звітному періоді, яким нараховані виплати - 1 Кількість створених нових робочих місць у звітному періоді - у тому числі - жінок - 1

Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_7 у 2016-2018 роках, суд зазначає наступне.

В ході розгляду наданих до заперечення документів було встановлено, що роз- шифровки послуг, наданих ФОП ОСОБА_7 , були розглянуті в ході перевірки і на підставі яких було встановлено, що у вказаних вище актах та розшифровках не зазначена інформація щодо конкретизації отриманих послуг та обгрунтованості їх вартості, а саме :

- періодичність (графік) та місце проведення робіт ,

- інформація про задіяні трудові ресурси (найманих підрядників) та використаних основних засобів,

- вартість та кількість використаних матеріальних ресурсів та допоміжних засобів, матеріалів (фарби, барвники, інвентар, техніка та інше).

Також, підприємством не надано до перевірки жодного документу, який би свідчив про встановлення пошкоджень ТМЦ (акти обстеження, акти дефектовки, довідки, тощо) та непридатності їх для подальшої реалізації без проведення попереднього технічного обслуговування. Також, в актах виконаних робіт, при проведенні пакування, не зазначено, який товар, та якими матеріалами упаковувався, де фактично надавались послуги, Відсутні акти передачі та повернення ТМЦ ФОП ОСОБА_7 , для виконання робіт.

Таким чином, відсутність передумов для отримання послуг від ФОП ОСОБА_7 , неозначена номенклатура та сутність таких послуг свідчать про унеможливлює підтвердження використання цих послуг в операційній діяльності ТОВ «ТК «АГРОТРЕЙД».

Відсутність зазначеної інформації унеможливлює визнання перелічених актів первинними документами, на підставі яких витрати підприємства можуть бути достовірно оцінені та на підставі яких можуть відображатися господарські операції в бухгалтерському обліку.

Даний правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду України у справі 826/5851/16 постанова від 27.03.2020 року, яка вище зазначалась.

Крім того, щодо ФОП ОСОБА_7 , перевіркою встановлено: основний вид діяльності - обслуговування системи безпеки. Кількість найнятих осіб - 2. У зв`язку з відсутністю фінансової звітності не має можливості встановити наявність у ФОП ОСОБА_7 , основних засобів. Таким чином , перелічену в актах кількість запчастин, не має можливості обробити трудовими ресурсами ФОП ОСОБА_7 , в реальному часі без наявності спеціального обладнання, що не дає змоги підтвердити факт виконання зазначених робіт ФОП ОСОБА_7 .

Згідно п.2 ст.3 Закону України від 16.07.1999, № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 14.01.2020 року по справі №814/2804/14.

"Законодавчі положення свідчать про те, що податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції.

Керуючись правилами оподаткування при оцінці податкових наслідків операцій позивача з названими контрагентами позивач послався на подані платником первинні документи, які складені за наслідками розглядуваних операції, а саме - податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення.

При оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

При цьому, суд повинен надати належну правову оцінку доводам позивача та відповідача, якими вони мотивують свою правову позицію у справі, оцінити представлені учасниками провадження докази у сукупності та взаємозв`язку за правилами статті 90 КАС України та надати належне обґрунтування щодо причин відхилення певних доказів, надання переваги тим чи іншим доводам або доказам.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті; взаємозв`язок між отриманими товарами (послугами) та використанням їх у господарській діяльності.

Суд касаційної інстанції наголошує, що платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у правильності оформлення таких документів та у достовірності наведених у цих документах відомостей. В інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин, оскільки втрачає можливість підтвердити податковий кредит в силу відсутності належним чином оформлених первинних документів. Надання належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі."

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 червня 2020 року.

Суддя Ю. О. Супрун