Справа № 308/5828/20
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5828/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді Сарай А.І.,
за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,
представника позивача Зуєв О.З.,
відповідача ОСОБА_1 ,

перекладачів Тарасінгам Раджкумар, Трачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, про примусове видворення іноземця за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, про примусове видворення іноземця за межі території України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач 05.03.2020 року, о 18.10 год., був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» відділу прикордонної служби «Великий Березний» (тип Б) спільно з працівниками ВБТЛ на напрямку 143 прикордонного знаку в 5000 метрів до лінії державного кордону, який мав намір у складі групи осіб незаконно перетнути державний кордон з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні.

Зазначає, що на момент затримання документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні. Особу ідентифіковано через посольство Шрі-Ланки в Туреччині, яким 04.05.2020 року видано посвідку на повернення серії НОМЕР_2 .

За твердженням позивача, своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Вказує, що відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

На підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі, оскільки на момент подання адміністративного позову в нього відсутні документи, що надають право на перетин державного кордону.

Позивач наголошує, що на сьогодні підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не має, а також не має бажання щодо самостійного повернення на батьківщину, а спроба незаконного перетинання ним державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушив вимоги ст. 204-1 КУпАП, ст. ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і відповідно до вимог ст. 30 цього Закону підлягає примусовому видворенню.

Приймаючи до уваги викладене, на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач просить примусово видворити за межі території України громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на повернення серії НОМЕР_2 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що не хоче повертатися до країни походження, а на територію України він потрапив нелегально через Російську Федерацію. Також повідомив, що він не звертався у відповідні органи про надання йому можливості перебувати на території України. Де наразі знаходяться його документи йому не відомо.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, 05.03.2020 року, о 18.10 год., був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» відділу прикордонної служби «Великий Березний» (тип Б) спільно з працівниками ВБТЛ на напрямку 143 прикордонного знаку в 5000 метрів до лінії державного кордону, який мав намір у складі групи осіб незаконно перетнути державний кордон з України в Словацьку Республіку.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому його було затримано у відповідності до вимог ст. 263 КУпАП на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», якими визначено порядок перетинання державного кордону України.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 05.03.2020 року, протоколом його особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 05.03.2020 року.

Рішенням начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ОСОБА_3 про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства від 08.03.2020 року, затвердженим 08.03.2020 року начальником Чопського прикордонного загону Цапюк Р., вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Шрі- ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), з урахуванням того, що у вказаного громадянина документів, які посвідчують особу, дають право на перебування, виїзд з України, коштів для виїзду з України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, на території України знаходиться нелегально, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, а тому, є всі підстави вважати, що громадянин за будь-якої можливості буде ухилятися від виїзду за межі України. Відтак, з метою реалізації державної політики у сфері міграції було прийнято рішення про подання позову про примусове видворення іноземця з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2020 року (справа № 308/2483/20), що набрало законної сили, задоволено позовну заяву військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Ухвалено затримати громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Матеріалами справи встановлено, що особу відповідача ідентифіковано через посольство Шрі-Ланки в Туреччині, яким 04.05.2020 року видано посвідку на повернення серії TUR007370.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передує прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення, за яким примусовому видворенню підлягають: 1) особи, які не виконали рішення відповідного компетентного органу про примусове повернення; 2) або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 08.03.2020 року про примусове повернення позивачем зазначено, що у відповідача документи, які посвідчують особу, дають право на перебування, виїзд з України, коштів для виїзду з України немає, українською мовою він не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, на території України він знаходиться нелегально, а також у відповідача наявний намір будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи.

Отже, на думку суду, у позивача наявні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення за межі України.

Згідно з ч. 4. ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані приписами ст. 288 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Частиною 1 ст. 31 Закону № 3773-VI передбачено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Жодних доказів стосовно наявності обставин, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видачу чи передачу відповідача до країни походження під час судового розгляду відповідачем надано не було, а тому підстав для застосування ч. 1 ст. 31 Закону № 3773-VI до відповідача не має.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позов про примусове видворення іноземця за межі України слід задовольнити, оскільки відповідачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, зокрема, незаконний перетин державного кордону, не виконано рішення про примусове повернення за межі України, крім того, законні підстави для перебування на території України у відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Примусово видворити за межі території України ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуюча А.І. Сарай