Справа № 160/4596/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року Справа № 160/4596/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у місті Дніпрі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Менго» про стягнення заборгованості, -
24.04.2020 року Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Менго», в якому просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Менго» суму штрафів у розмірі 5100,00 грн. в судовому порядку за Рішеннями №85 та №86 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 15.08.2019 року до державного бюджету України.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.06.2019 року посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління захисту споживачів Самсоненко Романом Вікторовичем складено Протокол про порушення законодавства про рекламу, зокрема, про наявні ознаки порушення вимог абзацу третього частини першої статті 8 , частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу», а саме: при розповсюдженні на зовнішній поверхні будинку (споруди) за адресою: вул. Антоновича, 115, м.Київ реклами аптеки « Всеукраїнська аптечна мережа» використано рекламний слоган «Найкраща ціна за ліки».Твердження «Найкраща ціна на ліки», використане в тексті реклами ТОВ «Менго», безпідставно надає рейтингову оцінку щодо ціни на товари з використанням найвищого ступеню порівняння прикметника. Таким чином у споживача реклами створюється хибне уявлення про найкращу (найнижчу) ціну на товари. Зазначене твердження не ґрунтується на дослідженнях ринку за критеріями вартості аналогічних товарів, що реалізуються іншими суб`єктами господарювання та безпідставно виділяє місце придбання товарів за найкращою (найнижчою) ціною. Тому вважає, що така реклама може ввести в оману споживачів, завдати шкоди особам внаслідок її недостовірності, перебільшення, що свідчить до порушення законодавчо закріплених вимог до реклами. Окрім того, посилається на те, що відповідач не оскаржував в судовому порядку Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 15.08.2019 №№85,86 у визначений Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячний строк, а також пройшов строк добровільної сплати штрафів, тому просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді від 13.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що судження Позивача ґрунтуються на припущеннях, жодного факту та доказів, що вислів «Найкраща ціна на ліки» може вводити споживача в оману не надано. До того ж вимога про надання документів ґрунтувалась на безпідставно винесеному рішенні щодо порушення законодавства про рекламу, а саме за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами. Відтак у Відповідача не будо обов`язку з надання інформації та документів викладених у вомозі Позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
21.06.2019 року посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління захисту споживачів Самсоненко Романом Вікторовичем складено Протокол про порушення законодавства про рекламу, зокрема, про наявні ознаки порушення вимог абзацу третього частини першої статті 8 , частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу», а саме: при розповсюдженні на зовнішній поверхні будинку (споруди) за адресою: вул. Антоновича, 115, м.Київ реклами аптеки « Всеукраїнська аптечна мережа» використано рекламний слоган «Найкраща ціна за ліки».
У вимозі Відповідачу також повідомлялось про розгляд справи відносно нього про порушення законодавства України про рекламу на 15.08.2019 року о 15 год 00 хв. в приміщенні Головного управління.
18 липня 2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві було прийняте рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про Закону України «Про рекламу».
03 серпня 2019 року Головним управлінням було прийняте рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу, зокрема, вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу».
За результатами розгляду справи відносно ТОВ «Менго» Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві було складено протокол №19/092 від 15.08.2019 року, яким встановлено те, що фахівцем Головного управління виявлено розповсюдження зовнішньої поверхні будинку (споруди) за адресою: вул. Антоновича, 115, м . Київ реклами аптеки «Всеукраїнська аптечна мережа» з текстом «Найкраща ціна за ліки», яка містить ознаки порушення вимог абзацу третього частини першої статті 8, частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу».
На підставі вищезазначеного, а також із врахуванням попередніх висновків, за результатами розгляду справи стосовно ТОВ «Менго», було прийнято рішення № 19.015 від 15.08.2019 року про визнання реклами: яка розповсюджена на зовнішній поверхні будинку (споруди) аптеки «Всеукраїнська аптечна мережа», у якій використано текст «Найкраща ціна на ліки», недобросовісною та Рішення №85 від 15.08.2019 року про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме за недотримання встановлених законом вимог щодо реклами у відповідності до вимог частини другої та частини сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу», на Товариство з обмеженою відповідальністю «Менго» у розмірі 3 400,00 грн.
За результатами розгляду справи відносно ТОВ «Менго» Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві було складено протокол №19/093 від 15.08.2019 року, яким встановлено те, що ТОВ «Менго» проігноровано вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві щодо надання необхідних документів для здійснення повноважень щодо контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу, зокрема, інформації про вартість розповсюдженої та/або виготовлення реклами та/або вартість розповсюдження реклами та письмових згод фізичних осіб на використання їх зображення.
На підставі вищезазначеного, а також із врахуванням попередніх висновків, за результатами розгляду справи стосовно ТОВ «Менго», було прийнято рішення №86 від 15.08.2019 року про накладання штрафу за неподання на вимогу Головного управління інформації щодо вартості розповсюдженої та/або виготовленої реклами, необхідної для здійснення повноважень щодо контролю, у відповідності до вимог частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу» на ТОВ «Менго» у розмірі 1700,00 грн.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, визначеної рішеннями №№85,86 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 15.08.2019 року у добровільному порядку, позивачем було подано даний позов до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України «Про рекламу».
Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом України «Про рекламу» та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 № 693.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про рекламу», цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про рекламу», контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
Відповідно до абзацу дванадцятого підпункту 8 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 12.04.2017 № 209, Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Відповідно до частин першої та другої статті 7 Закону України «Про рекламу», основними принципами реклами є законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди. Реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 8 Закону України «Про рекламу» у рекламі забороняється вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» недобросовісна реклама забороняється.
Частиною другою статті 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про рекламу», особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, зокрема, рекламодавці, винні у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.
Частиною 4 ст.27 Закону України «Про рекламу» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:
рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;
виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;
розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.
Згідно ч.5 ст.27 Закону України «Про рекламу», вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до ч.6 ст.27 Закону України «Про рекламу», за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.7 ст.27 Закону України «Про рекламу», у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України «Про рекламу», на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу. За даним Порядком підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою та її територіальних органів.
Згідно з п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Відповідно до п.18 згаданого Порядку, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.
Пунктом 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.
Як встановлено судом, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 28.08.2019 року відповідачем було отримано рішення №85, 86 про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу від 15.08.2019 року.
Проте, як слідує з матеріалів справи, такі рішення відповідачем в судовому порядку не оскаржувались.
Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів подання письмових пояснень по факту вчинення правопорушення, затвердженого макету реклами та документального підтвердження вартості розповсюдженої реклами.
Суд зазначає, що в предмет доказування у цій адміністративній справі входять обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення штрафу у судовому порядку: 1) наявність рішення про накладення штрафу; 2) факт набрання ним чинності (не оскарження в судовому чи адміністративному порядку у встановлені законом строки); 3) встановлення факту сплати штрафу у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо. При цьому питання правомірності застосування до відповідача штрафу не входить до предмету доказування, оскільки рішення про його накладення не є предметом спору в справі про стягнення штрафу. Отже, суд у межах розгляду даної адміністративної справи не здійснює правовий аналіз рішення ; якщо відповідач вважає таке рішення протиправним, то він міг подати зустрічний позов у цій справі, а також не позбавлений права оскаржити рішення про накладення штрафу у встановленому законом порядку.
Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про накладення на нього компетентним органом штрафу за порушення вимог Закону України «Про рекламу» у розмірі 5 100,00 грн., рішення про накладення штрафу не оскаржував та у встановлені строки добровільному порядку не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Менго» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Менго» суму штрафів у розмірі 5100,00 грн. в судовому порядку за Рішеннями №85 та №86 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 15.08.2019 року до державного бюджету України.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський