Справа № 520/13887/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 р. Справа № 520/13887/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Донець Л.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, по справі № 520/13887/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд :

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати надбавки за постійну роботу з відомостями, що становлять державну таємницю працівнику поліції, що має доступ та допуск до державної таємниці за ступенем секретності "цілком таємно" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (), юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, здійснити виплату даних доплат на користь позивача, починаючи з 07.11.2015 до 03.09.2019, в розмірі 16 515 грн. 00 коп.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про незадоволення позову, оскільки як зазначає позивач він має право на отримання надбавки за постійну роботу з відомостями, що становлять державну таємницю, оскільки відповідно до п.5.3, п.7 його функціональних обов`язків на посаді старшого слідчого СВ Богодухівського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області від 19.07.2016 р., п.7.5, п.8 функціональних обов`язків на посаді старшого слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області від 30.12.2016 р. та п.5, п.7 функціональних обов`язків на посаді слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 20.02.2019 р. позивач постійно працював з відомостями, що становлять державну таємницю, тобто займався розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, прийняттям рішень з цих питань в умовах режимних обмежень. Також позивач зазначив, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено строки її розгляду та не прийнято рішення за клопотанням про витребування доказів.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві відповідач зазначив, що оскільки мотивовані рапорти щодо встановлення позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до УРТЗІ ГУНП в Харківській області не надходили, відповідно накази про установлення надбавки в умовах режимних обмежень керівником органу поліції не приймалися, а отже суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для виплати позивачу вказаної надбавки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 07.11.2015 до 22.08.2017 року працював на посаді старшого слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області.

22.08.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 543 о/с позивач переміщений на посаду слідчого відділення розслідування злочинів проти життя та здоров`я слідчого відділу Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, на якій працював до 03.09.2019 року.

Наказом Головного управління національної поліції в Харківській області від 04.09.2019 року № 321 о/с капітана поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Позивач у позовній заяві зазначив, що ним було виявлено факт зменшення грошового забезпечення як працівника поліції, шляхом невиплати доплати до посадового окладу поліцейського, який проходить службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, починаючи з 07.11.2015 по 03.09.2019 року, яка повинна виплачуватись працівнику поліції згідно з п. 7 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовам навчання, затвердженого наказом МВС № 260 від 06.04.2016 року з 07.11.2015 по 03.09.2019 року, що стала підставою для звернення до суду.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки надбавка за службу в умовах режимних обмежень позивачу не встановлювалася, то правові підстави для її виплати позивачу відсутні, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. N 414 затверджено Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 передбачено, що це Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Відповідно до п.5 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»(далі - постанова № 988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Кабінетом Міністрів України постановлено виплачувати надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірах та порядку, визначених законодавством (пп. 2 п. 5 Постанови № 988).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які, зокрема, визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції (далі Порядок №260).

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється поліцейським за займаною посадою наказом по особовому складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів відповідного органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень виплачується поліцейським з дня призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, але не раніше дня оформлення допуску до державної таємниці.

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови їх призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад відповідного органу поліції, перебування на яких потребує оформлення та надання допуску до державної таємниці.

З листів Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області № 94/119-71/02-2020 від 13.01.2020 та Слобідського ВП ГУНП в Харківській області № 6248нт від 13.01.2020 колегією суддів встановлено, що вмотивовані рапорти (подання), накази про встановлення позивачеві надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період служби в Богодухівському та Слобідському відділах поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області не готувались.

Відповідно до листа Управління режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Харківській області № 13/27 від 09.01.2020 мотивовані рапорти щодо встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень позивачу з Богодухівського та Слобідського ВП Головного управління Національної поліції, де останній перебував на посадах слідчих підрозділів, на погодження не надходили, надбавка за службу в умовах режимних обмежень позивачу не встановлювалась.

Враховуючи, що до ГУНП в Харківській області не надходило мотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, погодженого з режимно-секретним підрозділом ГУНП в Харківській області щодо встановлення надбавки позивачу за роботу в умовах режимних обмежень відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядок № 260, то ГУНП в Харківській області не було прийнято наказу про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та відповідно були відсутні підстави для її виплати, а отже ГУНП в Харківській області не було допущено бездіяльність щодо невиплати вказаної надбавки, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у ГУНП в Харківській області правових підстав для виплати позивачу надбавки в умовах режимних обмежень з 07.11.2015 до 03.09.2019.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.08.2019р. справа № 820/5122/17.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі №296/6615/17 в підтвердження своїх доводів про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для виплати позивачу надбавки в умовах режимних обмежень, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки предметом розгляду справи №296/6615/17 була бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не видання наказу про встановлення надбавки в умовах режимних обмежень та зобов`язання її встановити, а не щодо її виплати.

В той же час, згідно правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 25.07.2019 року по справі №296/6615/17 та від 07.08.2019 року по справі №820/5122/17 виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу.

ГУНП в Харківській області не було прийнято наказу про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не видання наказу про встановлення надбавки в умовах режимних обмежень та зобов`язання її встановити позивачем в рамках даної справи заявлено не було.

Відповідно до ч.5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції через порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, що призвело до порушення строків розгляду справи, не вирішення клопотання про витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення передбачені ст. 317 КАС України, зокрема, п. 4 вказаної статті визначено таку підставу як неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч.3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

18.12.2019 року на адресу суду першої інстанції позивачем було подано клопотання про витребування доказів, а саме: копій наказів ГУНП в Харківській області, що підтверджують наявність доступу та допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, довідку-розрахунок загальної суми коштів доплати за постійну роботу з відомостями, що становлять державну таємницю, які підлягають виплаті та не були сплачені на користь позивача, починаючи з 07.11.2015 по 03.09.2019. Такі докази позивач просив суд витребувати для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції не було постановлено ухвали про витребування доказів, або про відмову у їх витребуванні, що є порушенням приписів ст. 80 КАС України.

Проте, колегія суддів зазначає, що таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки предметом позову була бездіяльність щодо невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, яка позивачу не встановлювалася, позовних вимог щодо незаконної бездіяльності з не видання наказів про встановлення вказаної надбавки позивачем не заявлялося, а тому зазначені позивачем документи не мали значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 23.12.2019 року відкрито спрощене провадження у даній справі.

Оскаржуване рішення прийнято 02.03.2020 року, тобто з порушенням строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Частиною 3 статті 317 КАС України визначено перелік підстав за якими порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, проте такої підстави як порушення строку розгляду справи наведеним переліком не передбачено.

Таким чином, наведені позивачем в апеляційній скарзі порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Відповідно дост.242 КАС Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судомвідповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом напідставіповно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогамст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1ст. 315 КАС Україниза наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зіст. 316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судоверішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі № 520/13887/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець О.М. Мінаєва