Справа № 760/28849/19
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/182/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4-го батальйону, 3-ї роти Управління патрульної поліції у м. Київ Департаменту патрульної поліції м. Київ, лейтенанта поліції Бабенка Ігоря Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва, надійшли матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4-го батальйону, 3-ї роти Управління патрульної поліції у м. Київ Департаменту патрульної поліції м. Київ, лейтенанта поліції Бабенка Ігоря Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Бабенком І.В. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за здійснення руху смугою для маршрутних транспортних засобів та порушення п.17.1 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Пояснив, що він рухався на своєму транспортному засобі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 по пл. Героїв Великої Вітчизняної війни м. Києва, у загальному потоці автомобілістів, у смугу громадського транспорту не перелаштовувався. Його зупинив інспектор патрульної поліції, не повідомивши про причини зупинки, попросив надати водійські права. За декілька хвилин інспектор патрульної поліції звинуватив у порушенні п. 17.1 ПДР, а саме у русі по смузі маршрутних транспортних засобів, не отримавши жодних свідчень. На вимогу надати докази руху у смузі громадського транспорту інспектор патрульної поліції грубо відмовив та почав стверджувати, що такі докази можливо побачити лише в суді.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги. А також інспектором не було дотримано положень ст.ст. 251, 258, 283 КУпАП.

Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1618271 від 13 жовтня 2019 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

09.12.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, вимогами КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

18.12.2019 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому підтримує свій позов в повному обсязі, вказує що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за здійснення руху смугою для маршрутних транспортних засобів та порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху України.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги.

Так, відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у справі надано до суду відзив на позовну заяву із долученим DVD-R диском, однак з відеозапису що міститься на диску долученого до відзиву Бабенком І.В. не вбачається, що ОСОБА_1 перелаштувався у смугу громадського транспорту та рухався смугою для маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України, також не вбачається будь-яких інших доказів правомірності рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 13 жовтня 2019 року.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про скасування постанови ЕАК № 1618271 по справі про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2019 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Бабенком Ігорем Володимировичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача незаконними, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки до суду не надано доказів неправомірності таких дій.

Крім того, позивач зі скаргою на дії поліцейського не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 3 ст.122 КУпАП України, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4-го батальйону, 3-ї роти Управління патрульної поліції у м. Київ Департаменту патрульної поліції м. Київ, лейтенанта поліції Бабенка Ігоря Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ЕАК № 1618271 по справі про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2019 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Бабенка Ігоря Володимировича, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

В іншій частині - відмовити

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Усатова