Справа № 473/1922/20
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1922/20
РІШЕННЯ

іменем України

"24" червня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О., за участі представника позивача Демидової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську справу адміністративної юрисдикції, яка відноситься до категорії термінових адміністративних справ за позовною заявою Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації на шість місяців.

ВСТАНОВИВ:

19.06.2020 року позивач - Новокаховський міський відділ УДМС України в Херсонській області- звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про продовження строку його затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації на шість місяців.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27.12.2019 року ОСОБА_1 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Херсонській областібуло затримано строком на шість місяців з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації із підстав відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, але протягом цього строку не одержано інформації (документів) з посольства Російської Федерації необхідних для ідентифікації особи відповідача.

Посилаючись на те, що шестимісячний строк затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні закінчується 26.06.2020 року, він підлягає продовженню відповідно до статті 289 КАС України, а також наявні умови за яких його неможливо ідентифікувати, відсутні підстави для законного перебування на території України, він не вживає заходів стосовно своєї легалізації, відсутній документ, який дає право на виїзд з території України у встановленому порядку, також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.06.2020 року по справі було допущено заміну первинного позивача - Новокаховський міський відділ УДМС України в Херсонській області (структурний підрозділ) на належного позивача - Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (територіальний орган).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EasyCon на сайті vkz.court.gov.uaорганізоване Миколаївським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні не з`явився, від отримання судової повістки відмовився.

Представник відповідача ОСОБА_1 - Степанян Р.Г. - в судове засідання не з`явився, суду надав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

Вислухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 3 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців або осіб без громадянства на території України щодо продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, а відповідно до Глави 11, параграфу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ», ст. 289 КАС України провадження по цій категорії справ має особливості встановлені законом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27.12.2019 року ОСОБА_1 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Херсонській областібуло затримано строком на шість місяців з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації із підстав відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Рішення суду набрало законної сили, і питання з`ясування чи наявні умови, за яких територіальним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, не ідентифіковано особу відповідача ОСОБА_1 є предметом судового засідання в даному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців або осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземців або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк, або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п`ять днів до його закінчення орган, за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Умовами за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи є:

1)відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури її ідентифікації;

2)неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012, в редакції наказу МВС України та СБУ від 22.01.2018 р. № 38/77, (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію про їх документування та здійснення заходів з ідентифікації особи.

Так, розділом VI Інструкції визначений порядок дій з ідентифікації та документування іноземців, відповідно до якого, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

В період дії рішення Вознесенського міськрайонного суду від 27.12.2019 року про затримання ОСОБА_1 з метою ідентифікації особи іноземця, позивач вчиняв наступні дії щодо ідентифікації особи відповідача: 17.01.2020 року орган міграційної служби звернувся до Генерального Консульства Російської Федерації у м.Одеса і отримав 23.01.2020 року відповідь про те, що у них відсутні відомості належності ОСОБА_1 до громадянства Російської Федерації з наданням рекомендації звернутися по даному питанню згідно з Конвенцією від 22.01.1993 року «Про правову допомогу і правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам» до Федерального органу виконавчої влади Російської Федерації у сфері внутрішніх справ. Виходячи із змісту відповіді Генеральне Консульство Російської Федерації у м.Одеса не володіє інформацією про походження іноземця, а тому повторні звернення позивача 06.05.2020року, 16.06.2020 року носять формальний характер та створюють видимість намагання ідентифікувати особу іноземця, звернення до Департаменту консульської служби МЗС України не було.

26.12.2019 року ОСОБА_1 під час затримання надав пояснення, копія якого долучена до матеріалів справи, в якому повідомив власні анкетні дані, належність громадянства Російської Федерації, зазначивши номера паспортних документів, надав згоду на обробку його персональних даних, тобто співпраця між ним та органом ДМС на час затримання мала місце, була використана відповідачем. Подальші відмови відповідача від заповнення анкет, які потрібні для його можливої реадмісії, невірно позивачем кваліфіковані як відмова від співпраці під час процедури ідентифікації, оскільки ці відмови стосувалися іншої процедури - реадмісії.

Не надано позивачем і доказів відсутності інформації щодо відповідача як громадянина Російської Федерації в національній системі біометричної верифікації та ідентифікації громадян України, іноземців та осіб без громадянства, одним із суб`єктів якої є адміністрація Держприкордонслужби України, куди запит позивачем було направлено лише під кінець закінчення строку затримання - 22.06.2020 року.

15.06.2020 року представником відповідача ОСОБА_1 - Степанян Р.Е. - представнику позивача передано оригінал паспорту громадянина Російської Федерації на ім`я ОСОБА_1 та авіа білет сполученням Одеса-Туреччина на 01.07.2020 року з бажанням ОСОБА_1 самостійно покинути територію України.

Зазначене виключає наявність умови визначеної п.2 ч.13 ст. 289 КАС України.

Отже, суд, зазначає, що позивачем не було належним чином здійснено процедуру для одержання інформації з країни громадянської належності іноземця чи документів необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до п.113 рішення ЄСПЛ у справі «Чахал проти Великої Британії», будь-яке позбавлення волі відповідно до §1 (f) ст.5 конвенції буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до §1 (f) ст.5 конвенції (рішення у справах «Куїн проти Франції», «Коломпар проти Бельгії»). За наведених обставин, суд вважає, що відсутні підстави продовження строку затримання ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, як особи, що не має документа, який дає право на виїзд з України.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації на шість місяців - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя О.Є. Старжинська