Справа № 758/17035/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ № 758/17035/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної

в місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подальської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач, Управління праці та соцзахисту населення Подільської РДА у м. Києві) та просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови встановити ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, а також зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_1 зазначений статус та видати відповідне посвідчення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувся до Управління праці та соцзахисту населення Подільської РДА у м. Києві з письмовою заявою щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, як особі, залученої до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, проте отримав відмову з тих підстав, що довідки щодо участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення особи до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З діями відповідача позивач не згоден, стверджує, що відмова Управління праці та соціального захисту населення у наданні статусу, видачі посвідчення інваліда війни є протиправною, оскільки позивач є особою, яка виконувала роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, та якій встановлено статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, при цьому, не дивлячись на те, що необхідність надання будь-яких документів на підтвердження залучення до формувань цивільної оборони законодавством не передбачено, позивач вважає, що має усі необхідні документи, що підтверджують проходження служби у складі формувань Цивільної оборони.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соцзахисту населення Подільської РДА у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії передано до Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі документами, вирішено розгляд справи провадити суддею одноособово, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

У визначений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позивач перебуває на обліку відповідача як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, особа з інвалідністю 2 групи та користується пільгами відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Подані позивачем документи не підтверджують його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони і ця обставина є істотною, позаяк у протилежному випадку статус інваліда війни поширюватиметься на усіх, хто належить до категорії осіб, які брали участь у ліквідації аварії на ЧАЕС та мають статус ліквідатора. Від ДСП «Чорнобильська АЕС» 12 червня 2018 року №011-14/892 надійшла відповідь, у якій зазначено, що в департаменті відсутні правові підстави для видачі довідки про підтвердження залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони, при цьому у довідці МСЕК чітко зазначено, що причиною інвалідності позивача стало виконання службових обов`язків під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. З таких підстав у задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Позивачем у свою чергу 23 квітня 2019 року подано відповідь на відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, врахувавши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 22 січня 1990 року, що підтверджується посвідченням категорії 1 серія А НОМЕР_1 з вкладкою НОМЕР_6, які є безстроковими, а також довідкою про стаж Ф-122 №3082, особою з інвалідністю 2 групи довічно з втратою професійної працездатності в розмірі 80 відсотків внаслідок профзахворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наданими до матеріалів справи довідкою ВТЕ №021418 про інвалідність, експертним висновоком№64 від 20 лютого 1991 року, актом №75/15рп про нещасний випадок на підприємстві.

Позивач звернувся до Управління праці та соцзахисту населення Подільської РДА у місті Києві із заявою про надання йому статусу інваліда війни, як особі, залученої до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, з врученням посвідчення інваліда війни згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986-1990 роках, і став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

В додаток до вказаної заяви позивачем додано: копію паспорта громадянина України, довідку №3082 про період залучення до робіт на ЧАЕС (з 26 квітня 1986 року по 22 січня 1990 року), копію експертного висновку від 20 лютого 1991 року №64 про захворювання позивача, копію Акту про нещасний випадок на підприємстві №75/15рп, копію аварійного маршрутного листа №1180 ОСОБА_1 - старшого майстра ЛВТХ ЧАЕС за період з 26 квітня по кінець 1986 року, з якого вбачається, що позивач у складі групи формувань ЦО обслуговував сховище №1, копію посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС від 27 березня 1995 року та вкладки НОМЕР_6 від 26 березня 1998 року, копію наказу директора ЧАЕС про переведення на іншу роботу з 01 жовтня 1986 року (виконуючим обов`язки начальника ЛВТХ), табель оплати праці за квітень 1986 року, довідку про зовнішнє опромінення №8164, довідку про інвалідність ВТЕ №021418 , фотокартку.

Листом від 12 червня 2018 року №011-14/892 Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи повідомив позивачу, що Департамент не є правонаступником Міністерства оборони колишнього СРСР, тому відсутні підстави для видачі довідки про підтвердження залучення до формувань Цивільної оборони конкретних підприємств та окремих громадян.

Листом від 30 жовтня 2018 року №10651/С-451-3592 Управління праці та соцзахисту населення Подільської РДА у м. Києві повідомило позивачу, що статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Документи, які можуть бути підтвердженням залучення певної категорії осіб до формувань ЦО, зберігаються в архіві Міністерства або в архівах обласних державних адміністрацій. Подані позивачем документи не дають правових підстав для визначення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Незгода позивача із відмовою відповідача зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою) цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Стаття 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, необхідними умовами для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Стаття 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 (далі по тексту - Положення №302, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення №302 передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - інвалід».

Згідно з абзацом другим пункту 7 Положення №302 «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для видачі посвідчення інваліда війни та відповідного нагрудного знаку є наявність у особи статусу інваліда війни.

Чинне на момент аварії на Чорнобильській АЕС законодавство з питань Цивільної оборони, зокрема Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ЦО СРСР від 06 червня 1975 року №90, передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Наявні у справі докази, зокрема: довідка №3082 про період залучення ОСОБА_1 до робіт на ЧАЕС (з 26 квітня 1986 року по 22 січня 1990 року), копія експертного висновку від 20 лютого 1991 року №64 про захворювання позивача, копія Акту про нещасний випадок на підприємстві №75/15рп, обслуговував копія аварійного маршрутного листа №1180 ОСОБА_1 - старшого майстра ЛВТХ ЧАЕС за період з 26 квітня по кінець 1986 року, з якого вбачається, що позивач у складі групи формувань ЦО сховище №1, копія посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС від 27 березня 1995 року та вкладки НОМЕР_6 від 26 березня 1998 року, копія наказу директора ЧАЕС про переведення на іншу роботу з 01 жовтня 1986 року (виконуючим обов`язки начальника ЛВТХ), табель оплати праці за квітень 1986 року, довідка про зовнішнє опромінення №8164, довідка про інвалідність ВТЕ №021418 , підтверджують лише факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Отже, наведені обставини та документальні докази свідчать про те, що на позивача, як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас, для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», крім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС законом також передбачено наявність обов`язкової умови, щодо участі такої особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, оскільки крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Документи, додані позивачем до заяви про видачу посвідчення інваліда війни, підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах, однак, належного документального підтвердження безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме як зарахованого до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони позивачем суду не надано.

При цьому посилання позивача на копію аварійного маршрутного листа №1180 ОСОБА_1 - старшого майстра ЛВТХ ЧАЕС за період з 26 квітня по кінець 1986 року, з якого вбачається, що позивач у складі групи формувань ЦО обслуговував сховище №1, суд не вважає достатнім доказом та підтвердженням факту зарахування позивача до складу зазначеного формування ЦО.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів залучення позивача саме до невоєнізованого формування Цивільної оборони з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у наданні статусу інваліда війни, видачі відповідного посвідчення ОСОБА_1 та протиправності у такий його діях не вбачає.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 червня 2018 року у справі №377/797/17, від 21 серпня 2018 року у справі №279/2285/16-а.

Суд також враховує, що направлення позивача на виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи оформлене документами, які перераховані вище, однак, у таких документах хоча і міститься посилання на участь ОСОБА_1 у формуваннях Цивільної оборони СРСР, проте, не є достатнім підтвердженням його зарахування до складу таких формувань, у зв`язку з чим за наявності тільки наданих позивачем до матеріалів справи доказів, відсутні правові та достатні підстави для встановлення такого факту судом.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що за даних обставин підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 відсутні.

Водночас, у разі зібрання позивачем додаткових доказів, він не позбавлений можливості повторно звернутися до органів соціального захисту населення із заявою про встановлення статусу інваліда війни на підставі пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Під час розгляду та вирішення даної справи суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 279/12162/15-а, згідно якого не усі особи, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підпадають під дію статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Статус інвалідів війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З пояснювальної записки до проекту цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Як встановив суд у даній справі, позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини його безпосередньої участі у загонах спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, тому висновок про недоведеність позовних вимог є обґрунтованим.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що позивач відповідно до пунктів 9 та 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як особа, віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 034174 від 27 березня 1995 року та вкладкою НОМЕР_6 від 26 березня 1998 року.

Окрім того відповідно до положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише при задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позову, підстави для розподілу судових справи у даній справі відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, будинок 31-Б, , тел. +19.

Суддя Н.М. Клименчук