Справа № 160/4489/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/4489/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Лащенко Р.В., за участі представника позивача Бабенко Олена Анатоліївна, представника відповідача Зубець Ліни Юріївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року в адміністративній справі №160/4489/19 (суддя у 1 інстанції Юхно І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200043/1 від 14.02.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00146.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що одночасно з митною декларацією позивачем були подані всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та включали всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. Також, висновок експерту підтверджує правильність визначення позивачем заявленої митної вартості, доказів на спростування зазначеної інформації, відповідачем не надано.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200043/1 від 14.02.2019 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00146. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 2614,56грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів стала відсутність відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. Так, декларантом до митного оформлення не надано обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, а саме: банківські платіжні документи, що ідентифікуються із спірним транспортним засобом. Крім того, контролюючим органом зазначено, що позивачем не надано до митного оформлення документів державною мовою. Також в порушення ст.58 МК України позивачем до митного оформлення не було надано документів на підтвердження витрат щодо транспортування придбаного автомобіля.

В відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 15.10.2018 року між позивачем (замовник) та GK IT Consulting Corp укладено договір №15/1 (виконавець), згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги консультації з підбору та опису і перевірки автомобіля у США та доставки до пункту розмитнення в Україні.

На виконання умов вказаного договору від 15.10.2018 року №15/1 за допомогою GK IT Consulting Corp позивачем придбано автомобіль Маzdа 6 2/5i Grand Touring, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 1128 дол. США, що підтверджується наданим до матеріалів справи рахунком-фактурою №0526 від 20.09.2018 року.

Сума за вказаний автомобіль, сплачена позивачем, складається з вартості автомобіля 500 дол. США, аукціонного збору 228 дол. США, морського перевезення Нью-Джерсі України 400 дол. США.

02.02.2019 року позивачем подано до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту придбаного у США автомобіля Маzdа 6 2/5i Grand Touring, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , електронну митну декларацію №UA110150/2019/205453 із зазначенням митної вартості в розмірі 1128 дол.США, в тому числі транспортні витрати у розмірі 400 дол. США.

До декларації UA110150/2019/205453 позивачем були надані наступні документи: уніфікована митна квитанція МД-1 від 04.10.2018 року серія 20501 М№0345644; рахунок-фактура (інвойс) №0526 від 20.09.2018 року; декларація про походження товару №т231/19 від 23.01.2019 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 209020/2019/02805 від 21.01.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №500F018289012 від 16.10.2018 року; висновок про вартісні характеристики товару №т231/19 від 23.01.2019 року; договір про надання послуг митного бpoкepy №S-17/01-34 від 17.01.2019 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_2 від 08.07.1997 року; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FG413253 від 25.02.2017 року; квитанція, що підтверджує передплату за митне оформлення 0.0..1 від 17.01.2019 року; довідка №25813 від 23.01.2019 року.

За результатами формато логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків за ЕМД UA110150/2019/205453 від 02.02.2019 року згенеровано форми митного контролю Контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, зокрема, позивачу відповідно до вимог п.2-3 ст.53 МК України протягом 10 календарних днів необхідно було додатково подати наступні документи:

- платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортного засобу;

- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, що містять відомості про вартість страхування;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку транспортного засобу ціна якого визначається;

- рахунки про здійснення платежів тертім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору.

Листом від 14.02.2019 року №14/02 позивачем надано повідомлення про визначення митної вартості та завершення митного оформлення без урахування 10-денного терміну, витребуваних митницею документів позивачем надано не було.

За результатом проведеної консультації відповідачем було обрано другорядний метод визначення митної вартості - 2г - резервний метод, у зв`язку з чим заявлена митна вартість товару скоригована, про що митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.09.2019 року № UA10000/2019/200191/2, відповідно до якого митна вартість скоригована на рівні 8100 євро.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало наступне:

- рахунок-фактура від 20.09.2018 року № 0526 містить опис транспортного засобу, що оцінюється виключно як: Маzdа 6 JM1GL1X51H1121607, таким чином у рахунку відсутні дані про фактичний стан транспортного засобу (чи є він бувшим у використанні, чи містить пошкодження), відсутні важливі ідентифікаційні ознаки, такі як показник одометру, рік виробництва, колір і т.д., відсутні умови оплати транспортного засобу та умови його доставки;

- строчка рахунку AuctionFee містить суму збору за користування сервісом аукціону, але не зазначено в якому саме аукціоні було придбано транспортний засіб, що оцінюється;

- в рахунку зазначено вартість доставки 400 дол. США за маршрутом NJ - UА (Нью-Джерсі - Україна), при цьому згідно декларації поданої до митного оформлення митницею на кордоні є Львівська митниця ДФС (пп. Краківець-Корчва) таким чином, спосіб доставки транспортного засобу є комбінованим (морським видом транспорту - наземним видом транспорту до кордону України);

- акт митного огляду транспортного засобу від 21.01.2019 року №UA209020/2019/02805 містить українські номери транспортного засобу (AI1770ВВ/АІ3322ХХ), що свідчить про здійснення перевезення оцінюваної транспортного засобу перевізником. Транспортні документи до митного оформлення не надавались (коносамент, договір на перевезення, CMR та інші);

- позивачем до митного оформлення не надано обов`язкового документа про оплату товару, що унеможливило підтвердження заявленого рівня вартості як ціни, що фактично сплачена.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів визначаються Митним кодексом України.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина 4 статті 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Так, фактично, підставою для винесення спірного рішення стало не надання позивачем при здійсненні митного оформлення так і при винесенні рішення про коригування митної вартості будь-яких документів, які б містили відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3.1 Договору від 15.01.2018 року № 15/1 за надання передбачених зазначеним Договором послуг Замовник сплачує Виконавцю 1128 USD шляхом SWIFT переказу.

Таким чином, згідно умов Договору від 15.01.2019 року позивач повинен був сплатити за надання послуг виконавцю 1128 USD шляхом SWIFT переказу .

Разом з тим, серед поданих позивачем документів відсутні будь-які документи, які свідчать про переказ SWIFT 1128 USD на розрахунковий рахунок GK IT Consulting Согр.

Відповідно до п.п. 3.5 п. договору поставки б/д, б/н постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві до 90 календарних днів з моменту переоплати товару Покупцем. Сторони також можуть погоджувати строки поставки товару у замовленнях/специфікаціях/додатках до цього Договору.

Підпунктом 3.6 зазначеного Договору передбачено, що факт поставки товару (та всіх необхідних документів) покупцеві оформлюється шляхом підписання інвойсу представником Покупця на інвойсі з наступним постачанням на митну територію України.

Згідно з п.п. 4.1 п. 4 ціна (вартість) товару, що постачається в рамках цього Договору визначається в Доларах США та вказується в інвойсах на конкретний товар (партію товару), що є невід`ємними частинами цього Договору.

Підпунктом 4.2., 4.3., 4.4 пункту 4 Договору передбачено, що оплата здійснюється Покупцем на підставі цього Договору та інвойсу, виставленого Постачальником. Покупець здійснює 100% передплату від загальної ціни Товару без вартості формальностей з оформлення и доставки вантажу зі складу Постачальника до митного кордону України. Оплата проводиться шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому Договорі, чи іншого рахунку, що буде зазначений у виставлених інвойсах. Валюта платежу Долари США.

Отже, відповідно до умов вищезазначеного Договору на здійснення митного оформлення товару - транспортного засобу покупець повинен був здійснити 100% переплату.

Водночас, серед поданих документів інформація про можливі відстрочки платежів або варіанти угод за постоплатою транспортного засобу відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст.53 МК України, документами, що підтверджують оплати за товар є банківські платіжні документи, що стосуються оцінки товару.

Таким чином, декларант 02.02.2019 року повинен був надати до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, проте такі документи надані не були.

Також, позивач був повідомлений про необхідність надання касового товарного чеку (квитанції, іншого еквівалентного по змісту документа, підтверджує сплачену за товар суму), проте покладеного на нього п.2 ч.2 ст.52 МК України обов`язку не виконав.

На запитання колегії суддів представнику позивача щодо надання відповідних документів на підтвердження сплати за придбаний товар, останній зазначив, що не може надати ці документи, оскільки весь пакет документів був наданий брокеру, який повинен був надати їх до митного оформлення. Жодних доказів щодо передачі таких документів до брокеру представник позивача не може надати.

Таким чином, на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивач не може підтвердити належними доказами щодо фактичної сплати за придбаний товар.

Також колегія суддів звертає увагу, що строчка рахунку AuctionFee містить суму збору за користування сервісом аукціону, але не зазначено в якому саме аукціоні було придбано транспортний засіб, що оцінюється. Зазначена сума збору не відображена в жодних документах, які надавались позивачем під час здійснення митного оформлення транспортного засобу.

Крім того, у зазначеному рахунку зазначено вартість доставки 400$ за маршрутом NJ - UA (Нью-Джерсі - Україна), при цьому згідно декларації поданої до митного оформлення митницею на кордоні є Львівська митниця ДФС (пп «Краківець-Корчва»).

Таким чином, спосіб доставки транспортного засобу є комбінованим (морським видом транспорту - наземним видом транспорту до митного кордону України).

Жодних пояснень щодо вказаної розбіжності представник позивача не зазначив.

За таких обставин суд приходить до висновку, що посадовими особами відповідача у повній мірі реалізовані повноваження, регламентовані статтями 53, 54, 55, 57 Митного кодексу України, в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості, обґрунтованості підстав для витребовування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару.

Зазначені обставини судом першої інстанції не враховано, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року в адміністративній справі №160/4489/19 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року в адміністративній справі №160/4489/19 скасувати.

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 17 червня 2020 року, в повному обсязі постанова складена 22 червня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва