Справа № 140/2486/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2486/20 пров. № А/857/6016/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Андрусенко О.О. у м. Луцьку) у справі № 140/2486/20 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» про визнання дій протиправними та скасування оцінки нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича по визначенню вартості (оцінці) нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 а та складається з: будівлі, закритий склад Г-1, загальною площею 1638, 8 м кв. (2133240, 00 грн); земельної ділянки, площею 0, 3871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041 (1743620, 00 грн); земельної ділянки, площею 0, 4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040 (1973120, 00 грн), яка була визначена приватним виконавцем виконавчого округy Волинської області Таранко Дмитром Вікторовичем і зазначена в повідомленні «Щодо вартості майна» від 14.02.2020 № 584 (на підставі Звіту за результатами проведення оцінки вартості майна, підготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Пpивaтнa експертна служба») та скасувати оцінку вартості комплексу нерухомого майна, що розташоване за адресою місто Ковель, вул. Грушевського, 104а.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 17.02.2020 ПАТ «Волиньбакалія» отримало від відповідача повідомлення щодо вартості майна від 14.02.2020 № 584, згідно якого приватний виконавець Таранко Д.В. повідомив позивача про вартість описаного і арештованого майно товариства, а саме:

- будівля, закритий склад Г-1, загальною площею 1638, 8 м кв. становить 2133240, 00 грн ;

- земельна ділянка, площею 0, 3871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041 становить 1743620, 00 грн;

- земельної ділянки, площею 0, 4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040 становить 1973120, 00 грн. Загальна вартість оцінки вищезгаданого нерухомого майна ПАТ «Волиньбакалія» за адресою місто Ковель, вул. Грушевського, 104а, яка визначена приватним виконавцем Таранко Д.В. на підставі Звіту за результатами проведення незалежної оцінки вартості комплексу будівель і споруд, що розташовані за адресою Волинська область, місто Ковель, вул. Грушевського, 104а, що підготовлений ТзОВ «Приватна експертна служба», становить 5849980 грн. 19.02.2020 на сайті https://setam.net.ua/auction/409717 було розміщено повідомлення про проведення 20.03.2020 аукціону з продажу вищезгаданого нерухомого майна ПАТ «Волиньбакалія» одним лотом № 408271. ПАТ «Волиньбакалія» не погоджується із вищевказаною оцінкою, вважає дану оцінку протиправною та такою, що порушує права та інтереси товариства, оскільки приватний виконавець зобов`язаний був визначити вартість майна боржника за ринковими цінами. Вказує на те, що звіт про оцінку вказаних об`єктів нерухомості, що належать ПАТ «Волиньбакалія» та розташовані за адресою Волинська область, місто Ковель, вул. Грушевського, 104а був підготовлений 09.01.2017 ТзОВ «Консалтингова компанія «БІ.ЕФ.Сі». Загальна різниця у визначенні вартості нежитлових приміщень, які визначені у Звіті про оцінку ТзОВ «Консалтингова компанія «БІ.ЕФ.Сі» та в Звіті про оцінку ТзОВ «Приватна експертна служба» (на підставі якого була визначена вартість нерухомого майна виконавцем) становить 2679860 грн, що с суттєвою. Отже, різниця між Звітами про оцінку об`єкту, які підготовлені ТзОВ «Консалтингова компанія «БІ.ЕФ.Сі» та ТзОВ «Приватна експертна служба» є суттєвими, що має велике значення для позивача, а тому з метою недопущення завдання істотних збитків стягувану - у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - реалізації майна за суттєво нижчою від ринкової вартості ціною, позивач вбачає наявність правових підстав для задоволення даного позову. Крім цього вказує, що відповідно до іпотечного договору, який укладений між ПАТ «Волиньбакалія» та ПАТ «Укрсоцбанк» і посвідчений 06.03.2013 ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу за р. № 627, закритий склад Г-1, що знаходиться за адресою місто Ковель, вул. Грушевського, 104а передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», вартість предмета іпотеки (розділ «Визначення») становить 4060700 грн. Отже, різниця між іпотечною вартістю нерухомого майна та вартістю, визначеною приватним виконавцем, становить 1927460 грн, що теж, на думку позивача, є суттєвою.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність його дій вчинених в рамках виконавчого провадження № 60898190, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовну заяву.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що ПАТ «Волиньбакалі`я не згідне з результатами визначення вартості майна та його оцінки, що проведено приватним виконавцем Таранко Д.В. та зазначено в повідомленні «Щодо вартості майна» від 14.02.2020 № 584, а тому вважає визначену вартість нерухомого майна заниженою та такою, що не є ринковою.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в котрому покликається на те, що апелянтом не надано суду жодних допустимих, належних та достовірних доказів на підтвердження власної позиції про проведення відповідачем неякісного аналізу ринку та заниження вартості об`єктів оцінки. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

23.06.2020 на адресу суду надійшло клопотання ПАТ «Волиньбакалія» про відкладення апеляційного розгляду справи № 500/681/19 на строк поза межами дії карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території Eкраїни коронавірусу COVID-19» із змінами та доповненнями та від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів».

За результатами розгляду вказаного клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони суб`єкта владних повноважень (апелянта) не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також слід зазначити, що рекомендація Ради суддів України (лист № 9-рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Водночас, апелянтом не було вжито заходів для участі в розгляді справи, зокрема, в режимі відеоконференції тощо.

Крім цього відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта (його представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.

В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Крім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

В судовому засіданні відповідач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою приватного виконавця Таранка Д.В. від 16.12.2019 ВП № 60898190 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. № 1932 від 26.10.2019 про звернення стягнення на майно, а саме:

- будівля, закритий склад Г-1, загальною площею 1638, 8 м кв.;

- земельна ділянка, площею 0, 3871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041;

- земельної ділянки, площею 0, 4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040.

Зазначене нерухоме майно передане в іпотеку Іпотекодавцем ПАТ «Волиньбакалія» за Договором іпотеки від 06.03.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. за реєстровим № 626 в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №06.1-20/002 від 11.01.2013, укладеним між стягувачем Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», в подальшому правонаступником є Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» та Боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО ХОЛДИНГ».

За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна частково задовольнити вимоги стягувана Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» у розмірі 88451226, 90 грн.

15.01.2020 приватним виконавцем Таранком В.Д. винесено постанову ВП 60898190 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТзОВ «Приватна експертна служба».

Згідно з пунктом 2 даної постанови суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТзОВ «Приватна експертна служба» зобов`язано надати висновок (звіт) щодо вартості описаного та арештованого майна боржника, яке знаходиться за адресою м. Ковель, вул. Грушевського, 104а, а саме: будівля, закритий склад Г-1, загальною площею 1638, 8 м кв.; земельна ділянка, площею 0, 3871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041; земельної ділянки, площею 0, 4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040.

Крім цього, згідно пункту 3 постанови попереджено суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання ТзОВ «Приватна експертна служба», в особі ОСОБА_3 , про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

За результатами проведеної оцінки майна ТзОВ «Приватною експертною службою» складено звіт від 22.01.2020.

Позивач вважаючи оцінку майна протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.13 Закону України № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 57 Закону України № 1404-VIII обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Приписами ч. 1 ст. 20 Закону України № 1404-VIII передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно з висновку про вартість нерухомого майна проведеного суб`єктом оціночної діяльності - ТзОВ «Приватна експертна служба» від 22.01.2020 вбачається, що ринкова вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки становить 5849980 грн в тому числі: будівля, закритий склад Г-1, загальною площею 1638, 8 м кв. - 2133240, грн; земельна ділянка, площею 0,3 871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041 - 1743620, 00 грн; земельної ділянки, площею 0, 4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040 - 1973120 грн.

17.02.2020 «Волиньбакалія» отримало від приватного виконавця Таранка В.Д. конверт (трек - номер 080), а саме повідомлення щодо вартості майна від 14.02.2020 року № 584.

19.02.2020 ПАТ «Волиньбакалія» направило приватному виконавцю Таранко Д.В. клопотання від 18.02.2020 № 6 з проханням надати Звіт про оцінку вищезгаданого майна та отримало такий Звіт 28.02.2020.

Разом з цим з системного аналізу наведених вище слідує, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Відтак, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів

Аналогічна правова позиція міститься зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 (провадження 18-18гс18) та у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 826/6706/18.

У справі, що розглядається, для визначення вартості майна, в даному випадку будівлі та двох земельних ділянок, тобто нерухомого майна, яка відбувається в рамках процедури примусового виконання, приватний виконавець мав право залучити суб`єкта оціночної діяльності.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 821/197/18 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Проте позивачем не ставиться вимога про оскарження оцінки майна, а позовні вимоги базуються на власній оцінці позивачем звіту про оцінку майна, який, за його твердженням, є необґрунтованим у зв`язку з чим сума оцінки майна є заниженою та не відповідає дійсності та як наслідок на неправомірному використанні державним виконавцем цього звіту під час здійснення виконавчих дій.

Щодо доводів апелянта про те, що оцінка майна є заниженою, оскільки відповідно до іпотечного договору, який укладений між ПАТ «Волиньбакалія» та ПАТ «Укрсоцбанк» і посвідчений 06.03.2013 ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу за № 627, закритий склад Г-1, що знаходиться за адресою місто Ковель, вул. Грушевського, 104а передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», вартість предмета іпотеки (розділ «Визначення») становить 4060700 грн, то колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що даний іпотечний договір свідчить про заниження суб`єктом оціночної діяльності вартості об`єкту. Оскільки з моменту передачі майна в іпотеку протягом 7 років суттєво змінився як сам об`єкт нерухомості, так і ринкові ціни на нежитлові приміщення в країні, так і в даному регіоні.

Крім цього покликання апелянта на звіт про оцінку закритого складу Г-1 і першого поверху адмніспоруди А-1 підготовленого ТзОВ «Консалтингова компанія «БІ.ЕФ.СІ» 09.01.2017 з котрого слідує, що вартість вказаного майна становить 4813100 грн не може спростувати висновки суду першої інстанції, оскільки як і зазначив сам суд першої інстанції, доказів про те, що вказаний звіт 2017 року був наданий позивачем ТзОВ «Приватна експертна служба» чи приватному виконавцю, позивачем суду не надано.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника, як згадувалось вище, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого приватним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини друго ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Потрібно звернути увагу на те, що позивачем не оскаржується рішення приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

Частиною 5 ст. 57 Закону України № 1404-VIII визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження оцінки майна до суду в 10-ти денний строк з дня отримання повідомлення виконавця про таку оцінку.

Відтак, приписи наведеної вище норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії приватного виконавця.

Крім цього в силу п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Відтак рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Разом з цим, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, Законом України № 1404-VIII не передбачено обов`язку виконавця чи боржника на здійснення рецензування звіту про оцінку майна боржника, а передбачено лише право на таке.

Однак як вбачається з матеріалів ПАТ «Волиньбакалія» таким правом не скористалося, а відповідач в свою чергу надав суду рецензію на звіт нерухомого майна, що знаходиться у м. Ковелі по вул. Грушевського, 104а, складену рецензентом Дяченком Я. Я., який діє на підставі свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 11.07.2005 № 3580, з якої слідує, що звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має незначні недоліки, які, однак, не вплинули на достовірність оцінки.

З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки під час розгляду справи не встановлено наявності будь-яких порушень приватним виконавцем вимог Закону України № 1404-VIII щодо процедури залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та повідомлення сторін виконавчого провадження про визначення вартості майна боржника.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року у справі № 140/2486/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 24 червня 2020 року