Справа № 823/1468/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1468/17 Суддя першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняту у порядку письмового провадження постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа - Золотоніський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаської області (далі - Відповідач, ГУ НП в Черкаській області) в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними та скасувати наказ ГУ НП в Черкаській області від 03.08.2017 року №2034 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, а також наказ ГУ НП в Черкаській області від 18.09.2017 року №250 о/с про реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, накладеного відповідно до наказу ГУ НП в Черкаській області №2034;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області;

- стягнути з ГУ НП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 16 574,58 грн. з 19.09.2017 року по 26.10.2017 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Золотоніський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Третя особа, Золотоніський ВП ГУ НП в Черкаській області).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що дотримання вимог Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком поліцейського незалежно від перебування на службі, а тому керування останнім транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та порушення ним інших положень Правил дорожнього руху підриває довіру та авторитет органів Національної поліції України і, як наслідок, несумісне з подальшим проходженням служби у поліції. Крім того, суд підкреслив, що закриття провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення не може мати преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги. В обґрунтування своїх доводів зазначав, що судом першої інстанції не було враховано, що Відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, без прийняття рішення судом у справі про адміністративне правопорушення наклав на Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, хоча постановою суду закрито справу щодо Позивача за ч. 1 ст. 130 КпАП України у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. При цьому, на переконання Апелянта, суд безпідставно повторно здійснював дослідження доказів, яким вже надана оцінка Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення. Наголошував, що суд залишив поза увагою показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не підтвердили ознак сп`яніння ОСОБА_1 та відмову останнього пройти текст на стан алкогольного сп`яніння, а також те, що причиною відмови від проходження медичного огляду стала неможливість працівників поліції забезпечити охорону транспортного засобу. Окремо звертав увагу на те, що згідно протоколу медичного огляду від 15.07.2017 року було встановлено тверезість стану Позивача. Крім того, підкреслював, що в оскаржуваних ОСОБА_1 наказах ГУ НП в Черкаській області містяться посилання на порушення останнім правил керування транспортним засобом, у той час як щодо вказаних порушень службового рослідування не проводилося та пояснення не відбиралися. Також стверджував, що Позивача фактично притягнуто двічі до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення, а судом першої інстанції не було враховано ступінь тяжкості порушення, його наслідки та бездоганну службу ОСОБА_1 протягом 23 років.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю - постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ НП в Черкаській області задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 05.03.2020 року частково задоволено касаційну скаргу ГУ НП в Черкаській області - постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що судом апеляційної інстанції не було надано оцінки доводам Позивача:

- щодо порушення Відповідачем при проведенні службового розслідування пп. 6.2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, в частині того, що йому не було запропоновано надати пояснення з приводу постанови про накладення штрафу за керування мопедом без його державної реєстрації, без посвідчення водія та страхового полісу, у той час як оскаржуваний наказ №2034 містить відповідні посилання;

- про те, що відмова від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння обумовлена відмовою працівників поліції забезпечити охорону транспортного засобу у розрізі того, чи дійсно ОСОБА_1 мав обґрунтовані побоювання щодо незабезпечення належних умов зберігання транспортного засобу або такі дії були спрямовані на уникнення проходження огляду на стан сп`яніння.

Також Верховний Суд підкреслив, що протокол медичного огляду, на який послався Золотоніський міськрайонний суд, відсутній серед переліку документів, які підтверджують або спростовують факт перебування водія у нетверезому стані. До того ж, суд касаційної інстанції наголосив, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку, а тому у медах даної справи необхідно надавати правову оцінку наявності або відсутності вчинення Позивачем дисциплінарного проступку і наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливість притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Поряд з іншим, Верховний Суд вказав на невірний обрахунок судом апеляційної інстанції розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з підстав застосування до спірних правовідносин загального акту - постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, а не спеціального - Порядку і умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2020 року прийнято справу до свого провадження та встановлено строк для подачі учасниками справи пояснень з урахуванням викладених у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року висновків.

У своїх поясненнях ГУ НП в Черкаській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що 15.07.2017 року Позивач вчинив дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, оскільки недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, відмова від проходження медичного огляду є несумісними з проходженням служби у поліції, а відтак звільнення ОСОБА_1 мало місце у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни. Наголошує, що згідно усталеної практики Верховного Суду відсутність факту притягнення особи до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в її діях дисциплінарного проступку. Окремо зауважив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 15.07.2017 року серії ПС2 №492208 на момент проведення службового розслідування була такою, що набрала законної сили та Позивачем не оскаржувалася. До того ж, вчинення даного адміністративного правопорушення не спростовує порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та не могло вплинути на обрання виду дисциплінарного стягнення.

У поясненнях стосовно справи №823/1468/17 Позивач зазначив, що у Відповідача не було підстав для його звільнення з посади. Таку позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, оскаржувані накази не містять посилань у резолютивній частині на постанову від 15.07.2017 року серії ПС2 №492208, а відтак суд апеляційної інстанції правомірно не надавав оцінки відповідним доводам Позивача, по-друге, юридично необґрунтованим є висновок суду касаційної інстанції про те, що поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки у присутності двох свідків Позивач погоджувався пройти медичний огляд за умови забезпечення збереження і охорони транспортного засобу, по-третє, від освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу ОСОБА_1 дійсно відмовився з підстав можливої недостовірності показників технічного засобу, у той час як перебування Позивача у стані сп`яніння спростовується показаннями свідків, по-четверте, висновок Верховного Суду про те, що протокол медичного огляду ОСОБА_1 , на який послався Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області, не спростовує перебування Позивача у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставним, оскільки рішення міськрайонного суду у даній справі набрало законної сили, по-п`яте, касаційний суд безпідставно зазначив, що закриття справи про адміністративне правопорушення не може бути безумовним свідченням відсутності у діях Позивача ознак дисциплінарного проступку, по-шосте, Верховний Суд необґрунтовано вказав на необхідність застосування до спірних правовідносин Порядку і умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260, а не постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, оскільки спеціальним нормативним актом не регламентовано розрахунок грошового забезпечення саме для поліцейських.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.05.2020 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 року клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину задоволено та продовжити строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

У подальшому розгляд справи призначено на 24.06.2020 року.

У судовому засіданні Позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула.

Щодо заявлених Позивачем клопотань про витребування довідки про грошове забезпечення у листопаді, грудні 2017 року та січні 2018 року, а також про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і прослуховування фіксації звукозапису допитаних свідків та допиту офіційного представника Відповідача стосовно нарахування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, судова колегія вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, постановивши про це відповідні протокольні ухвали, оскільки, по-перше, ОСОБА_1 не обґрунтовано необхідність витребування довідки про отримане ним грошове забезпечення за вказані вище періоди, по-друге, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було допитано судом першої інстанції в якості свідків, їх пояснення зафіксовані на наявній у матеріалах справи робочій копії аудіозапису судових засідань, а доказів, що вказані особи можуть підтвердити нові обставини, Позивачем не наведено, по-третє, можливість задати питання представнику ГУ НП в Черкаській області у судовому засіданні є правом учасника справи, по-четверте, додаткового прослуховування технічної фіксації звукозапису допитаних під присягою свідків не потрібно, оскільки матеріали справи вивчаються судом на етапі підготовки до розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 26.03.1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року - у Національній поліції України та з 12.12.2016 року на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області (т. 1 а.с. 52-58).

Пунктом 1 наказу ГУ НП в Черкаській області від 03.08.2017 року №2034 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника СРПП №1 Заолотоніського відділу поліції ГУ НП майора поліції ОСОБА_1» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушенні вимог ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушенні вимог ст. ст. 1 та 7 Дисциплінарного статуту ОВС, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги і Правил поведінки працівника апарату міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016 № 326, тобто за вчинення проступків, несумісних з подальшим проходженням служби, відповідно до рішення оперативної наради керівництва МВС України від 30.01.2017 № 1, начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 вирішено звільнити зі служби в поліції (т. 1 а.с. 64-65).

Указаний наказ було реалізовано шляхом видання ГУ НП в Черкаській області наказу від 18.09.2017 року №250 о/с «По особовому складу», яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (т. 1 а.с. 49).

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ НП в Черкаській області від 19.07.2017 року № 1888 «Про призначення та проведення службового розслідування» (т. 1 а.с. 60) проведено службове розслідування у зв`язку з тим, що 17.07.2017 року до ГУ НП в Черкаській області надійшла інформація про те, що 15.07.2017 року близько 21:20 поліцейськими УПД ГУ НП в Черкаській області відносно начальника СРПП №1 Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення. Указане розслідування призначено з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин вказаної події.

За результатами вказаного розслідування 02.08.2017 року складено затверджений начальником ГУ НП в Черкаській області полковником поліції В.В. Лютим висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни начальником СРПП №1 Золотоніського відділу поліції ГУ НП майором поліції ОСОБА_1 та у зв`язку зі складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України (т. 1 а.с. 61-63).

У ході службового розслідування встановлено, що 15.07.2017 близько 21 год. 20 хв. на сполученні автодоріг с. Домантове та с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області Позивач, перебуваючи поза службою, у цивільному одязі керував приватним мопедом «Акумота» без номерних знаків.

Враховуючи наявні порушення Правил дорожнього руху України, майора поліції ОСОБА_1 зупинено поліцейськими УПД ГУНП.

Під час перевірки документів встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 керував вказаним мопедом без реєстраційного документа на транспортний засіб, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з цим, майор поліції ОСОБА_1 був без посвідчення водія відповідної категорії.

Також у висновку службового розслідування від 02.08.2017 року вказано, що окрім цього, під час спілкування зі ОСОБА_1 поліцейські встановили, що останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову, обличчя, почервоніння очей тощо), у зв`язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано пройти по місцю зупинки огляд на стан сп`яніння за допомого спеціального приладу «DRAGER» або в Золотоніській ЦРЛ, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від такого огляду.

Зважаючи на вищевикладене, цього ж дня, працівниками УПД ГУНП відносно ОСОБА_1 , за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху України складено протокол (серії АП2 № 3777490) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, одночасно за порушення п.п. 2.1, 30.1 Правил дорожнього руху України винесено постанову (серії ПС2 № 492208) у справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП і застосовано до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Як зазначено у висновку службового розслідування, у свою чергу майор поліції ОСОБА_1 під час складання відносно нього адміністративних матеріалів вказав працівникам поліції, що він не працюючий, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть виникнути на службі, а саме звільнення з поліції. У подальшому протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП для прийняття рішення направлено до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Як встановив суд першої інстанції зі змісту матеріалів службового розслідування, опитані інспектори УПД ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_8 і капітан поліції ОСОБА_7 повністю підтвердили вище викладені відомості оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 69-70). Крім того, у ході службового розслідування майор поліції ОСОБА_1 від письмових пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України (т. 1 а.с. 68).

Згідно висновку службового розслідування інформація, що стала підставою для призначення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, підтвердилася. У зв`язку з чим, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушенні вимог ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушенні вимог ст. ст. 1 та 7 Дисциплінарного статуту ОВС, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги і Правил поведінки працівника апарату міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016 № 326, тобто за вчинення проступків, несумісних з подальшим проходженням служби, відповідно до рішення оперативної наради керівництва МВС України від 30.01.2017 № 1, начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 рекомендовано звільнити зі служби в поліції (т. 1 а.с. 61-63).

Крім іншого, судом першої інстанції встановлено, що постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 року у справі №695/2212/17, яка набрала законної сили 04.09.2017 року, закрито адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України (т. 1 а.с. 17-19).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 18, 19, 59, 77 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 1, 2, 5, 7, 12, 13, 14 затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», і затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 Правил етичної поведінки поліцейських, а також Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на дотримання Відповідачем процедури проведення службового розслідування і порядку звільнення Позивача зі служби у поліції, а також з підстав вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби у поліції.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За правилами ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 19 Закону поліцейський, який вчинив протиправне діяння несе дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» приписано поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Затверджений Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IVДисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Приписи ст. 1 Дисциплінарного статуту визначають, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Тобто, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

За приписами п. 1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що дотримання вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби у Національній поліції.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Приписи ст. 14 Дисциплінарного статуту визначають, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 року №230 Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція) визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

За правилами п. п. 2.5, 2.6 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Підпунктом 6.2.2 Інструкції №230 визначені обов`язки виконавця (голови, членів комісії):

- дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування;

- доповідати начальнику, який призначив службове розслідування, про виявлені порушення законодавства, вимог нормативно-правових актів, а також інші недоліки. Виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення;

- у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов`язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов`язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування. У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта. Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування;

- у разі встановлення під час проведення службового розслідування ознак кримінального чи адміністративного правопорушення негайно доповідати про це відповідному начальнику для вирішення питання про передачу матеріалів до компетентних органів для прийняття рішення згідно з вимогами законодавства.

У розрізі наведених положень Інструкції №230 та з метою виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 05.03.2020 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи не підтверджується надання Позивачу пропозиції з надання пояснень з приводу постанови від 15.07.2017 року серії ПС2 №492208 про порушення ним п. п. 2.1, 30.1 Правил дорожнього руху, а саме - керування мопедом без його державної реєстрації, відсутність посвідчення на право керування, відсутність страхового полісу. Водночас, зі змісту наказу від 19.07.2017 року №1888 «Про призначення та проведення службового розслідування», а також зі змісту висновку службового розслідування від 02.08.2017 року вбачається, що останнє було проведено у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 службової дисципліни та у зв`язку зі складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. Відтак, оскільки у межах проведеного службового розслідування не надавалася оцінка діянням Позивача, пов`язаним з притягненням його до адміністративної відповідальності згідно постанови від 15.07.2017 року серії ПС2 №492208, то у посадових осіб ГУ НП в Черкаській області не було правових підстав для отримання пояснень від ОСОБА_1 щодо даних обставин.

Матеріалами справи підтверджується, що службове розслідування було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства із дотриманням прав особи, щодо якої його було здійснено, у зв`язку з чим, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо суті вчиненого Позивачем дисциплінарного проступку, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено раніше, за наслідками проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейські - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 встановили, що останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти за місцем зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або в Золотоніській ЦРЛ, проте Позивач у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від такого огляду. При цьому, за твердженням Апелянта, така відмова обумовлена відмовою працівників поліції забезпечити охорону транспортного засобу (мопеду) шляхом доставлення його на штрафмайданчик або в інший спосіб на час проходження Позивача обстеження.

Судом апеляційної інстанції враховується, що відповідні обставини були підтверджені показаннями допитаних судом першої інстанції у судовому засіданні 12.10.2017 року свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 та у судовому засіданні 26.10.2017 року свідка ОСОБА_3

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України), відповідно до п. 2.5 яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 (далі - Правила №1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Матеріали справи, висновки службового розслідування, а також показання допитаних у судовому засіданні судом першої інстанції свідків підтверджують, що Позивач відмовився від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків. При цьому, згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих до суду апеляційної інстанції під час нового розгляду, останній не заперечує, що поліцейськими було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, однак останній відмовився від його проведення з підстав можливої недостовірності показників. Разом з тим, судовою колегією враховується, що існування припущень щодо можливих недоліків у роботі спеціального приладу не звільняло Позивача, як працівника Національної поліції України, від обов`язку забезпечити дотримання вимог п. 2.5 ПДР України.

Крім того, посилання Апелянта на те, що останній відмовився проходити медичний огляд у лікарні виключно через неможливість забезпечення працівниками поліції збереження транспортного засобу (мопеду), судова колегія оцінює критично, оскільки, по-перше, чинне законодавство не звільняє особу від обов`язку з проходження медичного огляду на стан сп`яніння від можливості (неможливості) забезпечення охорони транспортного засобу, по-друге, з пояснень поліцейських вбачається, що в останніх не було підстав для затримання мопеда чи направлення щодо на штрафмайданчик.

Викладене, на переконання судової колегії, а також те, що матеріалами службового розслідування та показаннями поліцейських підтверджується небажання Позивача зазначити своє місце роботи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, у своїй сукупності свідчить, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою ГУ НП в Черкаській області, ухилявся від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, розуміючи можливі негативні наслідки обставин керування ним транспортним засобом у такому стані.

Твердження Позивача про безпідставне неврахування судом першої інстанції, а також Верховним Судом у постанові від 05.03.2020 року, того, що постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 року, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою, а відтак притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, судовою колегією оцінюється критично.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що відсутність факту притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 року у справі №120/860/19, від 04.12.2019 року у справі № 824/355/17-а та від 05.03.2020 року у справі №823/1468/17.

Відтак, судом першої інстанції було обґрунтовано відхилено посилання Позивача на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 року в якості преюдиційного факту та забезпечено розгляд справи із здійсненням повного і всебічного дослідження всіх обставин і доказів на їх підтвердження.

Крім іншого, Верховний Суд у своїй постанові від 05.03.2020 року звернув увагу, що протокол медичного огляду лікарні, на який послався Золотоніській міськрайонний суд Черкаської області, відсутній серед переліку документів, які відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), підтверджують або спростовують перебування водія у нетверезому стані (акт та висновок).

ОСОБА_1 до пояснень від 07.04.2020 року надана копія протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 15.07.2017 року №б/н.

Водночас, судовою колегією враховується, що згаданий протокол відповідає формі № 129/о, яка була затверджена наказом МОЗ України від 27.12.1999 року № 302.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про внесення змін до наказу МОЗ України від 27.12.1999 року № 302» від 26.10.2009 року № 774 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» відмінено форми облікової медичної документації, затверджені наказом МОЗ України від 27.12.1999 року № 302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)», а саме: форма № 129/о «Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння».

На момент виникнення спірних правовідносин саме Інструкцією №1452/735 визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

До того ж, пунктом 22 вказаної Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що надана ОСОБА_1 до пояснень від 07.04.2020 року копія протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 15.07.2017 року №б/н не може підтверджувати факт керування Позивачем транспортним засобом без ознак алкогольного сп`яніння, оскільки не є належним доказом, що підтверджує вказані обставини у розумінні Інструкції №1452/735.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Наведені положення Дисциплінарного статуту кореспондують приписам п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону, за яким поліцейський звільняється зі служби, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відмова працівника поліції від проходження медичного огляду за наявності в останнього ознак алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що такі дії Позивача є несумісними з проходженням служби у поліції, суперечать змісту Присяги працівника Національної поліції України, адже підривають довіру громадян до працівників поліції, до її органів та до авторитету їх у цілому.

З урахуванням встановлених вище обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів ГУ НП в Черкаській області.

При цьому, колегією суддів враховується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства.

Застосування ж дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахування обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі № 807/754/17.

Відповідно до п. 23 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, оскільки вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу були заявлені Позивачем у зв`язку з протиправним, на його переконання, притягненням останнього до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, то суд першої інстанції вірно зазначив, що такі вимоги задоволенню не підлягають як похідні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 24» червня 2020 року.