Справа № 949/364/20
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №949/364/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Інспектора батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Ющенка Віталія Васильовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2233275 від 12.03.2020 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 березня 2020 року Інспектором батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Ющенком Віталієм Васильовичем відносно нього було винесено постанову серії ЕАК №2233275, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Відповідно до вказаної постанови 12 березня 2020 року о 10-45 год. позивач керував транспортним засобом марки «DAF» з номерним знаком НОМЕР_1 в якого був відсутній передбачений конструкцією транспортного засобу правий грязезахисний бризговик, а також на причепі Krone з номерним знаком НОМЕР_2 на одну вісь було встановлено шини з різним типом малюнку протектора, чим порушено вимоги п.31.4.5 ПДР України.

Із вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки відповідач при її складанні допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, оскільки позивач повідомляв відповідачу, що у зв`язку з нерівністю дороги у його автомобіля був відламаний бризговик, виправити який в дорозі він не мав можливості, адже були відламані його кріплення, у зв`язку з чим він рухався автомобілем з увімкненою аварійною сигналізацією на низькій швидкості у правому крайньому ряду до найближчого місця ремонту. Також вказує, що на автомобілі були встановлені шини однієї моделі з однаковим малюнком. Під час складання постанови відповідач не вказав в постанові, як додатки, будь-яких доказів до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото, або відеозапис (якщо такий здійснювався). Крім того відповідачем не було роз`яснено позивачу його прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач на розгляд справи до суду не з`явився, проте від нього до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи диску з відеофіксацією. У клопотанні також вказав, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні. Крім того вказав, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопрушення відповідає вимогам КУпАП, а при її винесенні він діяв на підставі та в межах своїх повноважень, та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України. Також вказав, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення, і як наслідок його скасування.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене та згідно положень ч.1 ст.286, ч.3 ст.268 КАС України, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої, 12 березня 2020 року Інспектором батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Ющенком Віталієм Васильовичем було винесено постанову серії ЕАК №2233275, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Відповідно до вказаної постанови, 12 березня 2020 року о 10-45 год. позивач керував транспортним засобом марки «DAF 95 XF» з номерним знаком НОМЕР_1 , в якого був відсутній передбачений конструкцією транспортного засобу правий грязезахисний бризговик, а також на причепі марки «Krone» з номерним знаком НОМЕР_2 на одну вісь було встановлено шини з різним типом малюнку протектора, чим порушено вимоги п.31.4.5ПДР України (а.с.).

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

У адміністративному позові позивач вказав, що відповідач не дослідив усі обставини справи, оскільки у його автомобіля був відламаний бризговик з його кріпленнями, виправити який в дорозі він не міг, у зв`язку з чим рухався з увімкненою аварійною сигналізацією на низькій швидкості у правому крайньому ряду до найближчого місця ремонту. Також вказував, що на автомобілі були встановлені шини однієї моделі з однаковим малюнком.

Відповідно до статтей 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до частини другої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до частини третьої статті 283 Кодексу України про адміністративні постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством встановлені певні вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, в такій постанові має бути чітко зазначено обставини вчиненого особою адміністративного правопорушення, тобто, за вчинення яких саме протиправних (винних умисних або необережних) дій чи бездіяльності на особу накладено адміністративне стягнення; дата, час та місце їх вчинення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на ці докази, які передбачені статтею 251 КУпАП, у оскаржуваній постанові відсутні.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 ПДР України, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Згідно п. 6.3.1 вимог щодо безпечності технічого стану та методів контролювання (ДСТУ3649:2010.) не дозволено, установлювати на одній осі колісних транспортних засобів шини різних розмірів, типів конструкції (радіальної, діагональної, камерної, безкамерної), моделі з різними малюнками протекторами, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами проти ковзання та без них.

Відповідно до пп. «г» п.31.4.5 ПДР України забороняється експлуатація транспортного засобу у якому на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Разом із тим у постанові про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2233275 від 12.03.2020 року, позивачу інкримінується порушення п.31.4.5 ПДР України в той час, коли вказаний пункт ПДР України містить також підпункти (а,б,в,г, ґ, д, е є). Тобто відповідачем не конкретизовано у постанові, який саме підпункт ПДР України, на його думку, порушив позивач.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема, із відеотехніки, що закріплена на форменому одязі, службових транспортних засобах з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі, відеозапис отриманий із нагрудної БК поліцейського «СВ-000144», який у розумінні вимог статті 251 КУпАП є належними та допустимими доказами по справі.

Згідно п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З цього слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Як доказ правомірності винесення постанови відповідач долучив до матеріалів справи DVD диск з відеозаписом, однак вказаний відеозапис на думку суду не може вважатися належним доказом у справі, у зв`язку з тим, що у оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вказано технічний засіб, яким здійснено даний відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а та від 21.01.2019 у справі № 592/5576/17.

Отже, відповідачами не було доведено правомірність прийнятої постанови серії ЕАК №2233275 від 12.03.2020 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Окрім того, доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП та доказів роз`яснення прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011р.; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015р.; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі Єрохін проти України від 15.02.2013р.).

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar vs. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Інших доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненому правопорушенні, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, на яких покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довели правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , тому постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2233275 від 12.03.2020 року є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача слід задоволити.

Разом із тим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, враховуючи, обґрунтованість заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, суд з метою повного відновлення прав позивача, вважає необхідним справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

На підставі ст.ст.222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.9, 246, 250, 268, 286 КАС України

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Інспектора батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Ющенка Віталія Васильовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задоволити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2233275 від 12.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальностіза ч.1 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.