Справа № 766/8115/20
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/8115/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

справа №766/8115/20; провадження№2-а/766/623/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту дорожньої поліції УПП в Херсонській області (ЄДРПОУ невідомий, місцезнаходження: 73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, буд. 128), Департаменту патрульної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,) про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про усунення недоліків, просив скасувати постанову відповідача від 17.05.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрити; зобов`язати відповідача відшкодувати витрати у розмірі 857, 96 грн, пов`язані зі сплатою судового збору.

Позиція позивача

Позовні вимоги мотивовано тим, що у неділю 17.05.2020 року об 21 годині інспектором поліції лейтенантом Фисиною Інною Олегівною винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2546642, передбачене ст. 121 ч. 5 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 2.3 ПДР.

ОСОБА_1 вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. Позивач припускає, що постанова вже була заповнена ще до зупинки його машини. При цьому йому не було надано жодного доказу провини, адже вже темно і побачити чи був позивач пристебнутий паском, чи ні, фізично було неможливо.

За таких умов ОСОБА_1 не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст..268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Крім цього, Відповідач відмовилася брати будь-які пояснення у свідків, які зупинилися біля «місця правопорушення» вже за хвилину, та навіть слухати їх.

Таким чином, той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності, - прямо визнаний Конституційним Судом України у рішенні №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, яке є обов`язковим до виконання на усій території України. Цей висновок не може бути скасовано.

Крім того, до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст..251 КпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо.

З підстав зазначеного та посилаючись на ст. 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 160, 286 КАС України, рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позиція відповідача

15.06.2020 року представник Департаменту патрульної поліції Ратушко В.А. через канцелярію суду подала відзив на адміністративний позов про скасування постанови ЕАМ №2546642 від 17.05.2020 року у справі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що 17.05.2020 року близько 20 год. 41 хв., відповідачем під час несення служби у м. Херсон, просп. Ушакова, район буд. 61 було виявлено автомобіль ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_3 , водій керував ТЗ, що обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в Правил дорожнього руху України (ПДР).

Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим що позивачем було порушено п. 2.3.в. Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. Водієм даного автомобіля виявився позивач.

Під час спілкування з патрульними поліцейськими позивач вів себе зухвало, не дотримуючись етичних норм. Позивачеві було зачитано зміст відповідних статей, права та обов`язки, про що свідчить його особистий підпис. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 51 грн., шляхом винесення постанови 17.05.2020 р.

Представник відповідача зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою, тому підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2546642 від 17.05.2020 року відсутні, а отже і у відшкодуванні витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

До відзиву долучено диск з відео файлом № від 17.05.2020 року та докази направлення відзиву з відеофайлом на адресу позивача.

Викладаючи свою позицію у відзиві, відповідач-1 нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п.8.7.3. «г», ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст. ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 25.05.2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення вказаних у ній недоліків.

29.05.2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 01.06.2020 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі у якості належного відповідача Департамент патрульної поліції. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання, призначене на 09.06.2020 року позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі.

У час призначений для розгляду справи представники відповідачів не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, місцем знаходження, направлення СМС-повідомлень, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Клопотань про розгляд справи у відсутності сторін або про перенесення розгляду справи до суду не надходило.

Розгляд справи відкладено на 15.06.2020 року.

15.06.2020 року на адресу суду представник відповідача за довіреністю Ратушко В.А. подала відзив на позовну заяву із зазначенням позиції відповідача щодо заявлених позовних вимог, диск з відео файлами «» від 17.05.2020 року та докази направлення відзиву з відеофайлом на адресу позивача

Розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій цивільній справі.

Розгляд справи відкладено на 18.06.2020 року.

У судове засідання, призначене на 18.06.2020 року позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі. Додатково просив надати можливість ознайомитися з відзивом відповідача.

У час призначений для розгляду справи представники відповідачів не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, місцем знаходження, направлення СМС-повідомлень, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Клопотань про розгляд справи у відсутності сторін або про перенесення розгляду справи до суду не надходило.

Розгляд справи відкладено на 22.06.2020 року.

У судове засідання, призначене на 22.06.2020 року позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

У час призначений для розгляду справи представники відповідачів не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, місцем знаходження, направлення СМС-повідомлень, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Клопотань про неможливість розгляду справи у відсутності сторін або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням положень ст.205 КАС України, та наявних в матеріалах справи доказів належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання, заяви позивача, про розгляд справи без його участі та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини встановлені судом.

17 травня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.1 КУпАП.

У постанові серії ЕАМ №2546642 від 17.05.2020 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 17.05.2020 року близько 20 год. 41 хв. в м. Херсон по просп. Ушакова, 61, керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_3 , водій керував т/з обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в. ПДР України - порушення правил користування ременями безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З пояснень позивача викладених у позовній заяві вбачається, що у неділю 17.05.2020 року об 21 годині інспектором поліції лейтенантом Фисиною Інною Олегівною винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2546642, передбачене ст. 121 ч. 5 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 2.3 ПДР.

ОСОБА_1 вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. Позивач припускає, що постанова вже була заповнена ще до зупинки його машини. При цьому йому не було надано жодного доказу провини, адже вже темно і побачити чи був позивач пристебнутий паском, чи ні, фізично було неможливо.

За таких умов ОСОБА_1 не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст..268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Крім цього, Відповідач відмовилася брати будь-які пояснення у свідків, які зупинилися біля «місця правопорушення» вже за хвилину, та навіть слухати їх.

Крім того, до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст..251 КпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо.

На нормативне обґрунтування своєї позиції позивач посилався на на ст. 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 160, 286 КАС України, рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

З поданого представником Департаменту патрульної поліції Ратушко В.А. відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що 17.05.2020 року близько 20 год. 41 хв., відповідачем під час несення служби у м. Херсон, просп. Ушакова, район буд. 61 було виявлено автомобіль ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_3 , водій керував ТЗ, що обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в Правил дорожнього руху України (ПДР).

Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим що позивачем було порушено п. 2.3.в. Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. Водієм даного автомобіля виявився позивач.

Після перевірки документів Відповідач 1, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справ, про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив Позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається де адміністративної відповідальності, і передбачені ст. 268 КУпАП.

Розглянувши справу, Відповідач 1, у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та врахуванням ч. 2 ст., 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАМ №2546642 за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

В подальшому Відповідач 1, згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію.

Також, позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289-КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

Факт правопорушення підтверджується відео файлом , що містяться на диску який надається суду із відзивом. Вважає, що інспектором під час розгляду цієї справи, надалась належна оцінка доказам і він за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та діючи у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за якою накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Викладаючи свою позицію у відзиві, відповідач-1 нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п.8.7.3. «г», ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст. ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Із наданого суду для дослідження диску з відео файлом «» встановлено, що інспектором патрульної поліції дотримано процедуру розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3.в. Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

На підтвердження процедури розгляду адміністративної справи за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано диск з відеозаписом «№», з якого вбачається сама процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з дослідженого судом під час розгляду даної справи відеозапису, наданого відповідачем, не можливо встановити факт порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки цей доказ не містить запису вчинення позивачем будь-якого порушення правил дорожнього руху і відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, з урахуванням ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Також суд зазначає, що показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не додано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

На підставі викладеного, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить зазначення доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції про сплату №58266 від 22.05.2020 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн та комісію у розмірі 8,58 грн.. Згідно квитанції про сплату №69303 від 26.05.2020 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн. та комісію у розмірі 8,58 грн.

З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 857 грн. 96 коп.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту дорожньої поліції УПП в Херсонській області (ЄДРПОУ невідомий, місцезнаходження: 73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, буд. 128), Департаменту патрульної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,) про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2546642 від 17.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 51,00 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ невідомий, місцезнаходження: 73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, буд. 128) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 857 грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 22.06.2020 року.

Суддя: Є.М. Булах