Справа № 810/3099/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3099/18 Суддя першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український племінний кролівницький комплекс» до Головного управління ДПС у Київській області, головних державних ревізорів-інспекторів відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту Головного управління ДФС у Київській області Опанасенко Марини Миколаївни та Чорної Лариси Миколаївни про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український племінний кролівницький комплекс» (далі - Позивач, ТОВ «УПКК») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - ГУ ДФС у Київській області) про:

- визнання протиправними дій ГУ ДФС у Київській області щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «УПКК» на підставі наказу від 16.02.2018 року №350;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018 року №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року залучено до участі у справі якості співвідповідачів - перевіряючих: головного державного ревізора-інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Опанасенко Марину Миколаївну (далі - Відповідач-2, ревізор-інспектор Опанасенко М.М.) та головного державного ревізора-інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Чорну Ларису Миколаївну (далі - Відповідач-3, ревізор-інспектор Чорна Л.М.).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ, який слугував підставою для проведення перевірки, то у контролюючого органу та його посадових осіб не було правових підстав як для її проведення, так і для складання акту перевірки і прийняття за наслідками такої перевірки будь-яких рішень.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що у ході перевірки було встановлено порушення ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» положень п. п. 209.2, 209.19 ст. 209 Податкового кодексу України в частині розподілу позитивних сум податку на додану вартість та в частині віднесення до групи «продукція тваринництва» продукції групи 0106 згідно УКТ ЗЕД (кролі) за 2016 рік. Наголошує, що судом безпідставно не було надано оцінку суті допущеного порушення платника податків, у той час як виключно процедурні порушення контролюючого органу не можуть бути обставиною звільнення платника податків від передбаченої законом юридичної відповідальності. Окремо підкреслює, що оскільки на момент проведення перевірки наказ про її призначення був чинним, то підстав для визнання протиправними дій головних державних інспекторів щодо її проведення не було.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2020 року задоволено клопотання Головного управління ДПС у Київській області про процесуальне правонаступництво та допущено заміну Головного управління ДФС у Київській області правонаступником - Головним управлінням ДПС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Київській області).

Крім того, після усунення визначених в ухвалі від 20.03.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що згідно усталеної практики Верховного Суду порушення порядку перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками проведення такої перевірки. Крім того, підкреслює, що дії головних інспекторів, вчинені на виконання наказу про призначення перевірки, протиправність якого встановлена рішенням суду, також є протиправними.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.06.2020 року.

У судовому засідання представник Відповідача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги з викладених у ній доводів і мотивів.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з викладених у відзиві доводів.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що у березні 2018 року працівниками ГУ ДФС у Київській області - головними державними ревізорами-інспекторами відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Опанасенко М.М. та Чорною Л.М. на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, наказу від 16.02.2018 року №350 та повідомлення від 16.02.2018 року №87 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення перерахувань грошових коштів на спеціальний рахунок з електронного адміністрування податку на додану вартість сільськогосподарських підприємства в системі електронного поповнення ПДВ за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем п. п. 209.2, 209.19 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 248 736,00 грн.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 16.03.2018 року №195/10-36-14-13/32402865 (т. 1 а.с. 21-30).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 06.04.2018 року прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 310 920,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 248 736,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 62 184,00 грн. (т. 1 а.с. 31).

Указане податкове повідомлення-рішення за наслідками адміністративного оскарження було залишено без змін рішенням Державної фіскальної служби України від 07.06.2018 року №19677/6/99-99-11-01-01-25 (т. 1 а.с. 34-37).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного індивідуального акту, суд першої інстанції встановив, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року у справі №810/873/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 року, задоволено позов ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» до ГУ ДФС у Київській області:

- визнано протиправними дії ГУ ДФС у Київській області з призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс», що оформлено наказом від 16.02.2018 року №350;

- визнано протиправним та скасовано наказу ГУ ДФС у Київській області від 16.02.2018 року №350 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» (т. 34 а.с. 27-29).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 44, 75, 78, 86 ПК України, прийшов до висновку, що оскільки у судовому порядку визнано протиправним та скасовано наказ, що був підставою для проведення контролюючого заходу, то дії щодо проведення перевірки та прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення перебувають поза межами правового поля, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Приписи п. 75.1 ст. 75 ПК України визначають, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Отже, зі змісту наведеної статті вбачається, що документальна перевірка може бути плановою або позаплановою, а також виїзною чи невиїзною.

Згідно пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

При цьому, пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

У свою чергу, за правилами п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 78.4 ст. 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Таким чином, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення. Разом з тим, як було вірно підкреслено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням суду у справі №810/873/18, яке набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано наказу ГУ ДФС у Київській області від 16.02.2018 року №350. Саме даний наказ, як було встановлено раніше, був підставою для проведення контролюючим органом перевірки платника податків.

У постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У контексті наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно абз. 1 п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п. 86.10 ст. 86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Положеннями п. 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Зі змісту наведених норм податкового закону вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення. При цьому, така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - провести насамперед податкову перевірку.

Таким чином, як підкреслено Верховним Судом у постанові від 20.09.2019 року у справі № 0340/1931/18, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що підставою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків може бути виключно оформлене у вигляді наказу рішення керівника контролюючого органу, то скасування його у подальшому у судовому порядку як такого, що прийнято без достатніх правових підстав, дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що визнання протиправним та скасування акту суб`єкта владних повноважень, який був передумовою для проведення перевірки, є безумовною підставою для скасування її результатів.

Посилання Апелянта на встановлені у ході перевірки ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» факти порушень вимог податкового законодавства судовою колегією оцінюється критично з огляду на те, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 810/1438/17, від 05.03.2019 року у справі № 818/3887/15, від 14.05.2019 року у справі № 813/8011/14.

За таких обставин, враховуючи, що висновки документальної позапланової невиїзної перевірки фіксуються у відповідному акті перевірки, а підстава проведення перевірки, які і дії з її призначення були визнані в судовому порядку протиправними, у суду наявні достатні та об`єктивні підстави вважати за неможливе брати до уваги дані докази як такі, що отримані з порушенням закону. З огляду на викладене Київським окружним адміністративним судом обґрунтовано не надавалася оцінка доводам контролюючого органу щодо виявлених порушень вимог Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку посиланню Апелянта на безпідставність висновків суду першої інстанції про визнання протиправними дій Головних державних інспекторів щодо проведення перевірки ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 16.02.2018 року №350, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як було підкреслено раніше, виходячи з положень п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Матеріали справи свідчать, що головні державні ревізори-інспектори відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Опанасенко М.М. та Чорна Л.М. проводили перевірку ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» у період з 02.03.2018 року по 07.03.2018 року на виконання вимог, зокрема, наказу ГУ ДФС у Київській області від 16.02.2018 року №350.

Зі змісту посадових інструкцій головного державного ревізора-інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Київській області, затвердженої в.о. начальника ГУ ДФС у Київській області 04.07.2017 року та з якими були ознайомлені службові особи контролюючого органу (т. 34 а.с. 79-94) вбачається, що до їх компетенції належить, зокрема, проведення документальних перевірок. При цьому, в силу своїх посадових інструкції Відповідач-2 та Відповідач-3 останні підпорядковуються начальнику відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ та виконують його завдання, а також несуть відповідальність за закріплену ділянку роботи та її результати. До того ж, пунктом 4.2 посадових інструкції передбачено, що за невиконання або неналежне виконання завдань і функцій, передбачених посадовою інструкцією, несе відповідальність згідно з чинним законодавством.

За таких обставин, оскільки на момент проведення перевірки у період з 02.03.2018 року по 07.03.2018 року наказ про її призначення від 16.02.2018 року №350 був чинним, рішення суду про його скасування набрало законної сили 01.11.2018 року, а силу наведених вище положень посадових інструкції ревізор-інспектор Опанасенко М.М та ревізор-інспектор Чорна Л.М. повинні були виконувати розпорядження керівника, то судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними дій вказаних посадових осіб ГУ ДФС у Київській області щодо проведення перевірки ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» на підставі наказу від 16.02.2018 року №350.

При цьому, той факт, що Позивач листом від 23.02.2018 року №б/н, отриманим у той же день Відповідачем (т. 34 а.с. 168), повідомив останнього про оскарження наказу від 16.02.2018 року №350 у судовому порядку та про недопуск контролюючого органу з 02.03.2018 року до проведення перевірки на підставі даного наказу, на переконання суду апеляційної інстанції, не може спростовувати наведений вище висновок судової колегії про відсутність підстав для визнання протиправними дій Відповідача-2 та Відповідача-3 як посадових осіб ГУ ДПС у Київській області. До того ж, у відповідь на вказаний лист ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» ГУ ДФС у Київській області листом від 01.03.2018 року №956/Адв/10-36-14-13, підписаного заступником начальника контролюючого органу, повідомило, що перевірка буде проводитися (т. 34 а.с. 169).

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправними дій ревізорів-інспекторів Опанасенко М.М. та Чорної Л.М., оскільки останні діяли на виконання вимог наказу, чинного на момент перевірки, що має своїм наслідком скасування судового рішення у відповідній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Крім іншого, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни розподілу судових витрат та стягнення з ГУ ДПС у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Український племінний кролівницький комплекс» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог лише до ГУ ДПС у Київській області в сумі 4 663,81 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог до головних державних ревізорів-інспекторів відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту Головного управління ДФС у Київській області Опанасенко Марини Миколаївни та Чорної Лариси Миколаївни .

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Український племінний кролівницький комплекс» до головних державних ревізорів-інспекторів відділу аудиту платників території обслуговування Вишгородської ОДПІ управління аудиту Головного управління ДФС у Київській області Опанасенко Марини Миколаївни та Чорної Лариси Миколаївни - відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року - залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат, зазначивши, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український племінний кролівницький комплекс»» (07360, Київська область, Вишгородський район, с. Лебедівка, вул. Соборна, 2-б, ) підлягають витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 4 663 (чотири тисячі шістсот шістдесят три) гривні 81 копійка.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 24» червня 2020 року.