Справа № 640/26/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ № 640/26/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиГоловного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області Державне агентство України з управління зоною відчуження, Державне спеціалізоване підприємство «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами»,
про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження від 08.11.2019 №211д,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, треті особи Державне агентство України з управління зоною відчуження, Державне спеціалізоване підприємство "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами", в якому просить суд (з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.02.2020 №03-14/21221/20):

- визнати протиправними дії Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області щодо проведення в період з 22.10.2019 по 31.10.2019 тематичної перевірки стану охорони державної таємниці у Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» за період з 25.06.2018 по 22.10.2019;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області від 08.11.2019 № 221д про скасування позивачу допуску до державної таємниці;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що при виданні розпорядження відповідачем не дотримано вимог Закону України "Про державну таємницю" та Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939.

Наказом Державного агенства України з управління зоною відчуження "Про призначення директора державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 04.06.2019 №80-ОС його призначено на посаду директора державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» шляхом укладання контракту від 04.06.2019 №1 терміном на 5 (п`ять) років з 01.07.2019 по 01.07.2024.

Розпорядженням від 18.09.2018 № 167д Головним управлінням Служби безпеки України у місті Києві та Київській області (далі - відповідач) позивачу надано допуск до Державної таємниці, а саме в період виконання обов`язків генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», яке входить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження.

Відповідно до наказу Державного агентства України з управління зоною відчуження України «Про припинення державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 29.03.2019 № 64-19 припинено Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» в результаті реорганізації шляхом його приєднання до Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами". Згідно з наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження України від 05.03.2019 № 39-ОС позивача призначено виконуючим обов`язки директора Державне спеціалізоване підприємство "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами", а згодом згідно з наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження України від 04.06.2019 № 80-ОС з 01.07.2019 призначено на посаду директора цього підприємства і укладено відповідний контракт. Доступ до державної таємниці позивачу було надано розпорядженням Державного агентства України з управління зоною відчуження України від 07.05.2019 № 6/15дск.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну таємницю» Головним управлінням Служби безпеки України у місті Києві та Київській області у Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» проведено планову тематичну перевірку стану охорони державної таємниці (акт від 08.11.2019 №606дск-05.02.2020). За наслідками проведення перевірки листом від 08.11.2019 від відповідача на адресу Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» надійшов лист, з якого позивачеві стало відомо про те, що у зв`язку з виявленими в ході тематичної перевірки порушеннями, зафіксованими в акті перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск, у зв`язку з невиконанням громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, з урахуванням пункту 3 частини другої статті 23 Закону України "Про державну таємницю", виникли підстави для скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

Листом від 26.11.2019 № 51/4-1622дск відповідач поінформував Державне спеціалізоване підприємство «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» про скасування позивачу допуску до державної таємниці та вимагає вжити заходів, передбачених частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну таємницю».

Так, наведене підтверджується розпорядженням від 08.11.2019 №221д про скасування допуску до державної таємниці за формою 3 (три) директору Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» ОСОБА_1 , з яким позивач категорично не погоджується, та вважає що воно є протиправним (неправомірним).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2020 адміністративну справу №640/26/20 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

На виконання вимог ухвали суду 10.02.2020 відповідачем подано до суду копію розпорядження №490дск, копію акта перевірки стану охорони державної таємниці від 05.02.2020 №706дск, копію листа від 05.02.2020 №709дск, копію листа від 05.02.2020 №707дск та висновок про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці від 05.02.2020 №708дск.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 11.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує та зазначає, що у 2019 році у Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (далі - ДСП «ЦППРВ») комісією Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області проводилась планова тематична перевірка стану охорони державної таємниці (далі - ОДТ), за результатами якої складено акт від 08.11.2019 № 51/6-68410дск та було встановлено, що охорона державної таємниці здійснюється з окремими порушеннями законодавства. У висновках акта керівництву ДСП «ЦППРВ» було визначено організацію роботи з ОДТ привести у повну відповідність до вимог нормативно-правових актів, враховуючи недоліки, описані в розділі 4 акта перевірки. В ході даного заходу було виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці з боку директора ДСП «ЦППРВ» ОСОБА_1 , що стало підставою для прийняття рішення про скасування йому допуску до державної таємниці. Виявлені в ході планової тематичної перевірки обставини підпадають під визначення пункту 3 частини 2 статті 23 Закону України "Про державну таємницю" (невиконання громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше), що було підставою для скасування директору ДСП «ЦППРВ» ОСОБА_1 допуску до державної таємниці (розпорядження Головного управління № 22Ід від 08.11.2019).

Ознайомившись із відзивом на позовну заяву, суд встановив, що відповідачем заявлено клопотання про витребування доказів, однак суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки до суду 24.04.2020 від відповідача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, а саме листа від 25.11.2019 №1-04/140дск, який відповідач у своєму клопотанні просив витребувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 адміністративну справу №640/26/20 прийнято до провадження суддею Іщуком І.О. та наголошено, що розгляд справи буде здійснюватись в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

В доповнення до відзиву, які надійшли до суду 27.03.2020 відповідач зазначив, що директора ДСП «ЦППРВ» було поінформовано листом від 10.10.2019 за № 51/6-67714 (пункт 751 Порядку). Також в присутності всіх членів комісії йому, безпосередньо перед початком перевірки, було представлено припис від 18.10.2019 № 51/6-67745 (пункт 753 Порядку). Водночас, директору ДСП «ЦППРВ» було повідомлено, що відповідно до п. 2.9 Інструкції перевірка може тривати до п`ятнадцяти робочих днів, а також, що член комісії ОСОБА_3 здійснюватиме на підприємстві перевірочні заходи. Позивачем комісію було допущено до проведення перевірки на підприємстві, яка проводилась з 22.10.2019 по 31.10.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2020 по справі №640/26/20 призначено судове засідання.

У судовому засіданні 01.06.2020 суд заслухав учасників справи, та, з урахуванням їхніх клопотань, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частаною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та доповнення до відзиву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням від 08.11.2019 №221д ОСОБА_1 (директору Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами») скасовано допуск до державної таємниці за формою 3 (три), у зв`язку з невиконанням останнім обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялась раніше.

Як зазначає позивач, при прийнятті рішення про скасування йому допуску до державної таємниці, відповідачем не наведено жодних порушень позивачем обов`язків, передбачених Законом України «Про державну таємницю», а тому підстави для скасування допуску до державної таємниці були відсутні.

Проте, відповідач зазначає, що в ході даного заходу було виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці з боку директора ДСП «ЦППРВ» Костюка С.М. , що стало підставою для прийняття рішення про скасування йому допуску до державної таємниці, у зв`язку з чим представник відповідача вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження, діяв в порядок та спосіб, визначені законом.

Позивач в свою чергу зазначив, що висновки комісії, викладені в акті перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410 дск є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам.

Вважаючи, що розпорядження відповідача є протиправним (направомірним), позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-XII на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 № 3855-XII спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 37 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-ХІІ контроль за додержанням законодавства про державну таємницю в системі Служби безпеки України здійснюється відповідно до Закону України «Про Службу безпеки України». Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку, що саме Служба безпеки України наділена повноваженнями щодо надання та скасування допуску та доступу до державної таємниці громадянами, а також повноваженнями щодо здійснення контролю в частині дотримання такими громадянами вимог законодавства в сфері охорони державної таємниці.

Як зазнено позивачем та не заперечується відповідачем, розпорядженням від 18.09.2019 № 167д Головним управлінням Служби безпеки України у місті Києві та Київській області (далі - Відповідач, Головне управління) позивачу надано допуск до державної таємниці, в цей період позивач виконував обов`язки генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - ДСП «ЧСК»), яке теж входить до сфери управління ДАЗВ України.

Відповідно до наказу ДАЗВ від 29.03.2019 № 64-19 «Про припинення державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» припинено ДСП «ЧСК» в результаті реорганізації шляхом його приєднання до ДСП «ЦППРВ». Згідно з наказом від 05.03.2019 № 39-ОС позивача було призначено виконуючим обов`язки директора ДСП «ЦППРВ».

Так, наказом Державного агенства України з управління зоною відчуження (ДАЗВ) від 04.06.2019 №80-ос "Про призначення директора державного спеціалізованого підприємства з поводження з радіоактивними відходами" ОСОБА_1 призначено на посаду директора державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами», терміном на 5 (п`ять) років, з 01.07.2019 до 01.07.2024 та укладено контракт від 04.06.2019 №1.

Частинами другою, четвертою статті 22 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-ХІІ передбачено, що допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України. Для розгляду питання про надання громадянам допуску до державної таємниці державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, де працюють, проходять службу або навчаються громадяни, оформляються документи, які надсилаються до органів Служби безпеки України. Перелік та форми таких документів, а також порядок їх надання визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частини сьомої цієї ж статті надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №3855-ХІІ доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам України, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання.

Позивачем зазначено, що доступ до державної таємниці йому було надано розпорядженням Державного агентства України з управління зоною відчуження від 07.05.2019 № 6/15дск.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про державну таємницю" встановлено, що скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про державну таємницю" допуск до державної таємниці не надається у разі: 1) відсутності у громадянина обгрунтованої необхідності в роботі із секретною інформацією; 2) сприяння громадянином діяльності іноземної держави, іноземної організації чи їх представників, а також окремих іноземців чи осіб без громадянства, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України, або участі громадянина в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена у порядку, встановленому законом; 3) відмови громадянина взяти на себе письмове зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, а також за відсутності його письмової згоди на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з допуском до державної таємниці; 4) наявності у громадянина судимості за тяжкі або особливо тяжкі злочини, не погашеної чи не знятої в установленому порядку; 5) наявності у громадянина психічних розладів, які можуть завдати шкоди охороні державної таємниці, відповідно до переліку, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України і Службою безпеки України.

У наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі: 1) повідомлення громадянином під час оформлення допуску недостовірних відомостей про себе; 2) постійного проживання громадянина за кордоном або оформлення ним документів на виїзд для постійного проживання за кордоном; 3) невиконання громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Розпорядженням від 08.11.2019 №221д директору Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» ОСОБА_1 скасовано допуск до державної таємниці за формою 3 (три) у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язків щодо збереження державної таємниці та у зв`язку із встановленими Головним управлінням Служби безпеки України у місті Києві та Київській області порушеннями законодавства про державну таємницю.

Підставою для видання вказаного розпорядження був акт перевірки стану охорони державної таємниці, у Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 08.11.2019 №51/6-68410дск, затвердженого Начальником Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області С. Болдиром.

Як вбачається з акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск охорона державної таємниці на підприємстві, де працює позивач, здійснюється з окремими порушеннями законодавства про державну таємницю.

За висновками вказаного акта стан охорони державної таємниці у Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» не відповідає вимогам законодавства у зазначеній сфері.

Так, позивачеві надано можливість привести у повну відповідність до вимог нормативно-правових актів, недоліки, описані в розділі 4 акта перевірки та вказано дії, які необхідно вчинити для усунення відповідних порушень.

Проте, позивач із жодним із виявлених порушень, зазначених в розділі 4 акта перевірки не погоджується.

Як зазначає відповідач, позивач не вживав заходів для забезпечення режиму секретності, а саме:

- реорганізацію РСО не погоджено з установою вищого рівня та органом СБУ;

- заступника начальника РСВ не погоджено з органом СБУ та установою вищого рівня;

- не розроблено посадову інструкцію заступника начальника РСВ;

- не проведено дії щодо уточнення та корегування плану заходів у разі настання особливого періоду або введення правового режиму надзвичайного стану;

- не приведено номенклатуру посад у відповідність до штатного розпису підприємства;

- до номенклатури справ не долучено списки осіб, яким надано доступ до секретних справ;

- не визначено з сертифікатом відповідності вхідних дверей для забезпечення межі вогнестійкості 0,6год.;

- в номенклатурі справ не зроблено відмітки про відкриття та закриття справ;

- не закрито номенклатуру секретних справ за 2018 рік;

- при накладанні резолюцій на секретних документах не зазначено дату;

- не укладено договір з підрозділом Державної фельд`єгерської служби про доставку секретної кореспонденції;

- в журналі обліку вхідних документів не зроблено записи про проведену перевірку та не проставлено підписи членів або голови комісії;

- звіти про результати виконання планів забезпечення режиму секретності та їх копій надсилати до органу СБУ протягом п`яти робочих днів.

З пункту 1 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск вбачається, що на підприємстві проведено реорганізацію РСО шляхом приєднання Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильський спецкомбінат". Проте, в порушення п.п. 32, 34 Порядку реорганізація не погоджена з установою вищого рівня та органом СБУ. Комісії Головного управління не представлені відповідні документи.

Позивач зазначає, що ці висновки комісії є безпідставними, оскільки її членам під час перевірки були надані всі документи, згідно яких підтверджується погодження реорганізації РСО з установою вищого рівня та відповідним органом СБУ, що підтверджується копіями листів ДСП "ЧСК" від 22.04.2019 №234-1184, від 17.04.2019 №230-1147 та копіями листів ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 23.05.2019 №51/6-63701, від 18.04.2019 №01-1667/11-19.

Проте, як вбачається з листа від 23.05.2019 №51/6-63701 по завершенню процесу ліквідації РСО ДСП "ЧСК", на адресу Головного управління у термін до 15.08.2019 необхідно було надіслати оригінал спеціального дозволу КВЗ-2017-115, копії актів передачі МНСІ до установ вищого рівня та до державної архівної установи, описи переданих в архів актів про знищення МНСІ та висновок про відсутність МНСІ у ДСП "ЧСК" за результатами цих дій.

Відповідно до пунктів 32, 34 "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах установах та організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939 (далі - Порядок №939) утворення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюється за попереднім погодженням з підприємствами, установами, організаціями вищого рівня або замовниками секретних робіт та органом СБУ. У своїй діяльності РСО взаємодіють з органом СБУ та РСО підприємств, установ, організацій вищого рівня або замовників секретних робіт. Для розгляду питання щодо погодження створення РСО керівник підприємства, установи, організації, до повноважень якого належить право прийняття такого рішення, подає органу СБУ вмотивований запит, у якому викладаються відомості про підпорядкованість РСО, його організаційно-штатну структуру, чисельність працівників підприємства, установи, організації, яким планується надати допуск до державної таємниці, характер секретних робіт, характеристику відомостей (ступені секретності, статті Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом СБ України від 12.08.2005 № 440 (далі - ЗВДТ), які планується обробляти в ході провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Матеріали справи містять листи директора Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» С. Костюка про направлення на адресу відповідача для розгляду та погодження Зміни до "Номенклатури посад працівників Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 18.07.2019 №111/119дск та від 08.08.2019 №1-04/121дск, однак доказів виконання вимог відповідача, викладених у листі від 23.05.2019 №51/6-63701, матеріали справи не містять, з огляду на що суд погоджується з позицією відповідача щодо порушення, визначеного пунктом 1 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск заступник начальника РСВ ОСОБА_5 (наказ на переведення з ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" №1287 о/с від 15.07.2019), на момент проведення перевірки не погоджений з органом СБУ та установою вищого рівня. Комісії Головного управління не представлені відповідні документи, що, на думку відповідача, призвело до порушення пункту 40 Порядку №939.

Як зазначає позивач, ОСОБА_6 працював начальником режимно-секретного відділу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» та був призначений на цю посаду за погодженням з органом СБУ та установою вищого рівня, після проведення заходів з реорганізації цей відділ у повному складі було приєднано до режимно-секретного відділу ДСП «ЦППРВ» також за погодженням з ДАЗВ України та відповідним органом СБУ. Оскільки, на посаді керівника структурного підрозділу не може працювати дві особи, а керівником режимно-секретного відділу ДСП «ЦППРВ» є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було запропоновано переведення на іншу керівну посаду - заступника начальника режимно-секретного відділу, фактично без зміни його функціональних обов`язків на напрямку діяльності.

Згідно з пунктом 40 Порядку №939 призначення осіб на посади заступників керівників підприємств, установ, організацій з питань режиму, начальників РСО та їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється після погодження з органами СБУ та РСО підприємств, установ, організацій вищого рівня або підприємств, установ, організацій, що є замовниками секретних робіт.

Для розгляду питання про погодження призначення осіб на посади заступників керівників підприємств, установ, організацій з питань режиму, начальників РСО та їх заступників до органу СБУ подається підписаний керівником підприємства, установи, організації вмотивований запит, у якому роз`яснюються питання щодо необхідності призначення особи на таку посаду, викладаються відомості про попереднє погодження цієї кандидатури з РСО підприємства, установи, організації вищого рівня або замовника секретних робіт. У запиті також викладаються відомості про наявність на підприємстві, в установі, організації спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, строк його дії та встановлену категорію режиму секретності.

Судом встановлено, що наказом від 15.07.2019 №1287 о/с ОСОБА_5 переведено на посаду заступника начальника відділу Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами», що в свою чергу не узгоджується з приписами пункту 40 Порядку №939, відповідно до якого відповідачем визначено порушення, зафіксованого в пункті 2 розділу 4 акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск.

А тому, на думку суду, відповідачем безпідставно визначено таке порушення, оскільки, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_9 не було призначено, а лише переведено на іншу посаду у зв`язку з реорганізацією підриємства.

З пункту 3 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск вбачається, що на підприємстві відсутня посадова інструкція заступника начальника РСВ. Комісії Головного управління не представлені відповідні документи, що, на думку відповідача, призвело до порушення пункту 36 Порядку 939.

Позивач наголошує, що діяльність режимно-секретного відділу ДСП «ЦППРВ» регламентовано затвердженим положенням про цей структурний підрозділ, всі працівники мають відповідні посадові інструкції, розроблені та затверджені у встановленому законом порядку, однак з невідомих причин ці документи комісією Головного управління не запитувались та не перевірялись, але у в акті перевірки зазначено про їх відсутність.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В даному випадку, доказів на підтвердження наявності посадової інструкції заступника начальника РСВ на момент проведення перервірки матеріали справи не місять, а містять лише акт від 08.11.2019 №51/6-68410дск, яким встановлено факт її відсутності у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, що станом на момент проведення перевірки, така інструкця була наявна на перевіряючому об`єкті, з огляду на що, порушення, зафікосоване у пункті 3 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск, є правомірним.

З пункту 4 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск встановлено наступне порушення: План заходів у разі настання особливого періоду або введення правового режиму надзвичайного стану не переглядається з метою можливого уточнення та коригування, що призвело до порушення пункту 741 Порядку №939.

Стосовно зазначено порушення, позивач наголосив на тому, що план заходів у разі настання особливого періоду або введення правового режиму надзвичайного стану, затвердженого 28.08.2018, переглядався щоквартально у відповідно до пункту 741 Порядку № 939, але у зв`язку з відсутністю потреби в його коригуванні, зміни до нього не вносились. Про всі ці обставини працівники PCB надали усні пояснення комісії Головного управління, однак останніми не були враховані. Тобто, комісія не з`ясовувала питання чи була об`єктивна необхідність внесення будь-яких змін до плану заходів, але прийшла до висновку, що відсутність таких змін є порушенням вимого Поряду № 939.

В свою чергу відповідач зазначив, що комісією під час перевірки встановлено, що на ДСП "ЦППРВ" план заходів у разі настання особливого періоду або введення правового режиму надзвичайного стану не переглядається з метою можливого уточнення та корегування.

Так, відповідно до пункту 741 Порядку №939 плани заходів періодично, але не менш як один раз на рік, переглядаються та у разі потреби до них вносяться зміни.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було виконано вимоги законодавства в частині перегляду плану заходів у разі настання особливого періоду або введення правового режиму надзвичайного стану у відповідності до вимог пункту 741 Порядку № 939, а тому суд не бере до уваги посилання позивача, що відповідний план заходів переглядався останнім щоквартально.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності підстав для встановлення порушення, викладеного в пункті 4 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск, та вважає, що таке порушення відповідачем визначено правомірно.

Відповідно до пункту 5 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск номенклатура посад не відповідає штатному розпису (затвердженого 25.06.2019) підприємства. У зв`язку із зазначеним, керівництву установи необхідно привести номенклатуру посад працівників ДСП "ЦППРВ" у відповідність до діючого штатного розпису та з урахуванням посадових інструкцій та інших документів, що визначають характер виконуваної працівниками роботи.

Пунктом 362 Порядку №939 передбачено, що на окремому аркуші, що зберігається у відповідному томі справи, зазначається список працівників підприємства, установи, організації, яким надано доступ до зазначеного тому справи. Такий список (зміни до нього) складається та підписується начальником РСО або його заступником на підставі письмових пропозицій посадових осіб підприємства, установи, організації, уповноважених надавати доступ до справи та зазначених у номенклатурі.

На спростування зазначеного порушення позивач зазначив про те, що комісією проігноровано той факт, що у зв`язку зі змінами в організаційно-штатній структурі підприємством на адресу Головного управління направлялись на затвердження зміни до номенклатури посад від 18.07.2019 № 111/119дск та від 08.08.2019 № 1-04/121дск та до теперішнього часу ці номенклатури посад відповідачем не затверджені, про причини такого зволікання підприємство не повідомлено, при цьому, незважаючи на те, що невідповідність номенклатури посад штатному розпису підприємства зумовлено неправомірними діями Головного управління, проте останнім зазначено як порушення з боку ДСП «ЦППРВ».

Відповідачем зауважено, що номенклатуру посад не приведено у відповідність до штатного розпису, чим порушено вимоги пункту 50 Порядку №939. Також представник звернув увагу, що на адресу Головного управління надходили документи щодо погодження змін до номенклатури посад, проте, їх було повернуто без опрацювання та роз`яснено, що перед погодженням проекту змін до номенклатури шляхом введення посад до РСО необхідно погодити відповідно до вимог пункту 32 Порядку реорганізацію РСО.

Так, викладена позиція відповідача підтверджується листом від 15.09.2019 №51/6-67470.

Однак, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів щодо доведення такого листа до відома позивача, а тому наведене дає підстави вважати, що позивач був необізнаний зі змістом зауважень, викладених в листі від 15.09.2019 №51/6-67470, у зв`язку з чим суд погоджується з позицією позивача, та з аналізу наявних матерілів справи вважає, що порушення, зафіксоване в пункті 5 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск є необгрунтованим.

З пункту 6 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск вбачається, що в неменклатурних справах відсутні списки осіб, яким надано доступ до секретних справ (справа №111-01дск "Вхідна документанція з грифом ДСК").

Щодо визначеного відповідачем порушення позивачем наголошено, що зазначені обставини комісією Головного управління кваліфіковано дане порушення відповідно до пункту 98 Порядку № 939, який регламентує допуск до державної таємниці та конкретного допуску до секретних справ, однак такі твердження є безпідставними з огляду на чинне законодавство. Як зазначає позивач, відповідно до норм чинного законодавства, ознайомлення зі справою, яка містить інформацію з грифом «ДСК» не потребує надання допуску до державної таємниці, а тому не підпадає під дію пункту 98 Порядку № 939.

На спростування позиції позивача, відповідач зазначив про те, що справу №111-01дск, яка була предметом перевірки, внесено до номенклатури секретних справ, а також вона стосується забезпечення охорони державної таємниці, а тому, відповідно до пункту 362 Порядку №939 у ній повинен зберігатися вказаний список.

Так, пунктом 362 Порядку №939 визначено, що на окремому аркуші, що зберігається у відповідному томі справі, зазначається список працівників підприємства, установи, організації, яким надано доступ до зазначеного тому справи. Такий список (зміни до нього) складається та підписується начальником РСО або його заступником на підставі письмових пропозицій посадових осіб підприємства, установи організації, уповноважених надавати доступ до справи та зазначених у номеклатурі.

Таким чином, з аналізу зазначеного пункту можна дійти висновку, що список працівників підприємства, установи, організації, яким надано доступ до відповідного тому справи є обов`язковою умовою ведення номенклатури справ, зокрема, тих, які містять інформацію з грифом «ДСК», а тому суд вважає що порушення, визначене пунктом 6 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск є обгрунтованим та правомірним.

Згідно з п. 3,5 ДБН В.2.2-14-2004-С4. від 09.07.2004 в пункті 7 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск встановлено наступне порушення: Двері всіх режимних приміщень повинні бути однопільними. Вхідні двері в групу режимних приміщень з коридору повинні бути металевими або дерев`яними (зі столярної плити), оббитими оцинкованим листовим залізом. Вхідні двері повинні мати сертифікат відповідності для забезпечення межі вогнестійкості 0, б год. Дерев 'яні двері коробки повинні бути укріплені у дверному прорізі сталевими скобами із смуги завтовшки 3 мм, привареними до закладних деталей в отворі, металеві двірні коробки приварюються до цих закладних деталей. Кількість закладних деталей по висоті дверного отвору повинна бути не менше ніж 4, по ширині - не менше ніж 3. Проте комісії Головного управління не представлено сертифікат відповідності вхідних дверей для забезпечення межі вогнестійкості 0,6 год.

Як зазначає позивач, відповідачем, станом на момент проведення перевірки, не враховано, що зазначені двері були предметом вже неодноразових перевірок, проведених органами СБУ, при цьому за їх висновками двері відповідали встановленим нормам.

Відповідач зауважив, що комісії Головного управління не представлено сертифікат відповідності вхідних дверей приміщення режимно-секретного органу підприємства для забезпечення вогнестійкості 0,6 год, відповідно до вимог п.3.5 ДБН В.2.2.-14-2004-С4. від 09.07.2004.

Суд звертає увагу що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наяність умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державної таємницею в Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» . Крім того, посилання позивачача на акти спеціальної експертизи №52/6-17382 від 16.12.2011, №51/6-62050д від 31.07.2014, №51/6-63332 від 25.06.2018 суд не бере до уваги, оскільки такі докази позивачем не додано до матеріалів справи на спростування порушення, зафіксованого в пункті 7 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск.

Таким чином, виходячи з наявних матеріалів справи, суд погоджується з

порушенням, визначеним відповідачем в пункті 7 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск.

З пункту 12 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск вбачається, що в порушення вимог пункту 20 Порядку №939, ДСП «ЦППРВ» не укладено договорів з підрозділом Державної фельд`єгерської служби про доставку секретної кореспонденції.

На спростування такого порушення, позивач зазначає про те, що працівниками СРО членам комісії з цього питання були надані вичерпні пояснення стосовно того, що з представниками Державної фельд`єгерської служби неодноразово проводились перемовини щодо укладання договору на доставку секретної кореспонденції, але зазначена служба відмовилась від виконання робіт за договором через специфіку територіального розміщення ДСП «ЦППРВ», а також Державна фельд`єгерська служба не має підрозділів у зоні відчуження.

Однак суд такі доводи не бере до уваги, оскільки вони не підтвердженні відповідними доказами, зокрема, матеріали справи не містять доказів листування з Державною фельд`єгерською службою стосовно укладання договору на доставку секретної кореспонденції.

Відповідно до пункту 20 Порядку №939 наявність спеціального дозволу є підставою для обов`язкового укладення підприємством, установою, організацією договорів з підрозділами Державної фельд`єгерської служби та Державного підприємства спеціального зв`язку про доставку секретної кореспонденції.

Враховуючи вимоги пункту 20 Порядку №939, обов`язковою умовою наявності спеціального дозволу є укладення підприємством, установою, організацію договорів з підрозділами Державної фельд`єгерської служби та Державного підприємства спеціального Доводи позивача про те, що членам комісії Головного управління було надано копії документів, які свідчать про виконання підприємством вимог пункту 20 Порядку № 939, зокрема, договір від 01.02.2012 № 5360, укладений між ДСП «ЦППРВ» та державним підприємством спеціального зв`язку, про доставку секретної інформації, який дійсний до теперішнього часу, на думку суду, не спростовують встановленого порушення, визначеного в пункті 12 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск, оскільки, пунктом 20 Порядку №939 обов`язковою умовою наявності спеціального дозволу є також укладення договору з Державною фельд`єгерською службою.

З огляду на зазначене, суд вважає, що порушення, визначене в пункті 12 розділу 4 (опис виявлених порушень) акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск, є правомірним.

Щодо доводів позивача про те, що інші порушення, відображені в акті від 08.11.2019 стосуються виключно порядку ведення діловодства та не є суттєвими, а відповідальною особою начальником режимно-секретного відділу вони були відразу усунуті під час проведення перевірки і не могли призвести до будь-яких негативних наслідків суд не бере до уваги, оскільки з акта перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск вбачається саме 13 (тринадцять) порушень, визначених відповідачем, суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять лист від 27.11.2019 №234-2642 Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" за підписом директора С.Костюка до Голови СБУ Баканова І.Г., однак суд звертає увагу, що зазначений лист жодним чином не спростовує висновків щодо встановлених порушень в акті від 08.11.2019 №51/6-68410дск, зокрема, і інших 5 (п`яти) порушень, які на думку позивача є не суттєвими, та були усунутими останнім під час проведення перевірки, оскільки доказів на усунення таких порушень матеріали справи також не містять. Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення листа від 27.11.2019 №234-2642 на адресу відповідача.

Відповідно до статті 39 Закону №3855 посадові особи та громадяни, винні, зокрема, у розголошенні державної таємниці; порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці; недодержанні вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці під час здійснення міжнародного співробітництва, прийому іноземних делегацій, груп, окремих іноземців та осіб без громадянства і проведення роботи з ними несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд звертає увагу щодо визначення чинним законодавством ряду додаткових обов`язків у сфері охорони державної таємниці для певних категорій посадових осіб, зокрема, для керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, крім загальних обов`язків громадянина щодо збереження державної таємниці, перелік яких визначено умстатті 28 Закону № 3855.

Суд не приймає до уваги посилання позивача щодо безпідставності висновків відповідача, оскільки хоч і не всі порушення, визначені в акті перевірки від 08.11.2019 №51/6-68410дск, визнано судом правомірними, однак навіть порушення одного із визначених пунктів породжує загрозу витоку державної таємниці, у зв`язку з чим для держави настають негативні наслідки.

Таким чином, оскільки підставою для прийняття розпорядження від 08.11.2019 №221 про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці є невиконання обов`язків щодо збереження державної таємниці в повному обсязі, яка йому довірена або довірялася раніше, за висновками порушень здійснення діяльності щодо збереження державної таємниці, визначених в акті від 08.11.2019 №51/6-68410дск, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області від 08.11.2019 № 221д про скасування позивачу допуску до державної таємниці.

Оскільки позивачем інших доводів, крім вищевикладених, щодо протиправності дій Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області щодо проведення в період з 22.10.2019 по 31.10.2019 тематичної перевірки стану охорони державної таємниці у Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» за період з 25.06.2018 по 22.10.2019 не наведено, а доказів не надано, суд дійшов висновку, що вимоги, в цій частині, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністратинвого судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За таких умов, суд погоджується з висновками акта перевірки, які покладені в основу Розпорядження від 08.11.2019 №221д про скасування доступу до державно/ таємниці.

Враховуючи той факт, що позивачем, як громадянином, якому надано допуск та доступ до державної таємниці, не дотримано вимог, визначених Законом України "Про державну таємницю" та вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 в повному обсязі, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазаначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

cуд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.