Справа № 140/6656/20
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6656/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю АЛЕКСКРЕДИТ про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю АЛЕКСКРЕДИТ про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61906608 від 23.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.04.2020 позивачем було отримано постанови про відкриття виконавчого провадження №61906608, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в межах якого з позивача на користь ТОВ АЛЕКСКРЕДИТ стягується заборгованість в розмірі 7 870, 00 грн.

При цьому зазначає, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена всупереч приписам вимог, передбачених ч.2 ст.24 Закону України Про виконавче провадження, оскільки місце проживання та перебування позивача є місто Луцьк, що не входить до виконавчого округу міста Києва, на який не розповсюджується компетенція приватного виконавця виконавчого округу міста Києва щодо прийняття до виконання виконавчого документу. Крім того, вказує, що її майно і місце роботи також знаходяться у м.Луцьку, у м.Києві вона не проживає та ніколи не проживала.

За вказаних обставин вважає, що оскаржувана постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України Про виконавче провадження, отже підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 19.06.2020 зазначив, що дії приватного виконавця були вчинені відповідно до Закону України Про виконавче провадження, оскільки у виконавчому написі №9366 від 17.04.2020, виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вказано місце проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Тобто, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника - ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва Грицюк М ОСОБА_2 , а відтак у відповідача не було підстав повертати виконавчий документ стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Крім того, заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки в обгрунтування витрат на правову допомогу позивачем не долучено до матеріалів справи договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, виписки з рахунку на який повинні бути перераховані кошти або платіжне доручення з банківської установи. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження витрат на правову допомогу.

На підстав вищевикладеного, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання учасники справи не прибули.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №61906608 з примусового виконання виконавчого напису №9366 виданого 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ АЛЕКСКРЕДИТ заборгованості в розмірі 7 870, 00 грн.

Крім того, 23.04.2020 в межах виконавчого провадження №61906608, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника та про стягнення з боржника основної винагороди. (а.с.4-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 2, 4 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відтак, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на який розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Як встановлено судом, відповідач здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі, який поширюється на місто Київ.

Отже, відповідач вправі приймати до виконання лише ті виконавчі документи, за якими боржник зареєстрований чи проживає в місті Києві, або ж у якого наявне майно в даному окрузі.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивач з 22.07.2014 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19), працює та отримує доходи в с.Липини Луцького району Волинської області - ТОВ Тигрес.

При цьому жодних доказів та їх документального підтвердження того, що ОСОБА_1 проживає чи має майно в місті Києві, матеріали справи не містять.

Водночас суд зазначає, що в постановах про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника та про стягнення з боржника основної винагороди, які наявні в матеріалах справи, відповідач зазначив адресу боржника, а саме: АДРЕСА_3 .Київ АДРЕСА_1 , за якою, як зазначила позивач в позовній заяві, вона не проживає та про дану адресу їй нічого невідомо.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що приватний виконавець при відкритті виконавчих проваджень не перевірив дійсне місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, внаслідок чого безпідставно, всупереч вимог закону відкрив виконавче провадження з порушенням правил територіальної компетенції.

Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності винесеної ним постанови.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова приватного виконавця від 23.04.2020 про відкриття виконавчого провадження №61906608 є протиправною та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Як передбачено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1 000 грн.

Перевіряючи доводи сторін та докази, якими позивач підтверджує понесені витрати в сумі 1000 грн., суд встановив, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано суду договір про надання правової допомоги від 05.05.2020 з додатком, копію ордеру, дублікат квитанції від 08.05.2020. (а.с.21-23, 31)

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 23.04.2020 про відкриття виконавчого провадження №61906608.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення, з урахуванням п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, адреса: 02002, м. Київ, вул. Райси Окіпної, будинок 4-А, офіс 71-А.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю АЛЕКСКРЕДИТ, адреса: 49044, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12А.

Суддя Ю.Ю. Сорока