Справа № 280/807/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 червня 2020 року 17 год. 06 хв.Справа № 280/807/20 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Серебрянниковій О.А. та сторін

від позивача: адвокат Охріменко В.В.,

від відповідача: Гришун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2019 №, № , №, вимогу від 24.09.2019 №74220-49/827

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішенні відповідача від 19.04.2019 №, №, №;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Запорізькій області №74220-49/827 від 24.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Позивачем та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено кредитний договір та відбулося переведення кредитної заборгованості з іноземної валюти в гривню з відповідним списанням валютної різниці, іка не оподатковується податком та не є додаткоим благом відповідно до п. 8 підрозділу XX Податкового кодексу України. Однак, контролюючим органом на підставі акту перевірки, яким встановлено отримання позивачем доходу у формі додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором (банківською установою) основної суми боргу та неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік були прийняті податкові повідомлення рішення № від 19.04.2019 із зобов`язанням щодо сплати податку на доходи фізичних осіб; № від 19.04.2019 із зобов`язанням щодо сплати 170 грн та № від 19.04.2019 із зобов`язанням щодо сплати військового збору. Також контролюючим органом були прийтяна податкова вимога від 24.09.2019 №74220-49/827. Позивач вважає, висновки перевірки та рішення про донарахування податкових зобов`язань не відповідають вимогам діючого законодавства у зв`язку з чим звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

Ухвалою суду від 07.02.2020 позовну заяву зхалишено без розгляду та надано 10 денний строк на усунення недоліків.

02 березня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.03.2020 об 11 год. 00 хв.

23.03.2020 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. №13356) надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував та зазначив наступне. Згідно інформації щодо громадян, які не подали декларації за 2015 р. про доходи, отримані у вигляді «додаткового блага» встановлено, що Позивач отримав дохід за ознакою «126» (додаткове благо) в сумі 555 727,35 грн., а саме: дохід нарахований у вигляді анулювання суми основного боргу за кредитним договором. Борг було анульовано кредитором ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» за взаємною згодою сторін, про що було укладено «Договір про часткове анулювання боргу за кредитним договором № 014/17-41/221-38 від 12.07.2007» та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ: за 4 кв. 2015 року - 555 727 грн 35 коп. З метою підтвердження інформації, ГУ ДФС у Запорізькій області на адресу ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» направлено лист від 10.2018 № 32832/08-01-49-01. Надаючи відповідь на лист АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» повідомив, що Позивачу було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом у сумі 555 727, 35 грн не пов`язане з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності шляхом підписання відповідного договору. Таким чином на підставі наведених вище доводів, наданих в якості доказів документів, посилаючись на чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, ГУ ДПС у Запорізькій області вважає, що підстави для задоволення позовних вимог Позивача відсутні. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 30.03.2020 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 15.06.2020 о/об 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 15.06.2020 поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання на 15.06.2020 о/об 16 год. 00 хв.

Усною ухвалою суду від 15.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, після наданих сторонами пояснень та клопотання про закриття підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у цей же день.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

12.07.2007 між мною та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено кредитний (іпотечний) договір № 014/17-41/1221-38 на суму 81200,00 дол. США.

06.10.2015 між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір про часткове прощення боргу за кредитним договром від 12.07.2007 №014/17-41/1221-38. Пунктом 2 догвору зазначено, що п. 2. сторони домовились, що з дати укладення цього договору Кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) суми боргу Позичальникові в розмірі, що складає еквівалент 1014892 (один мільйон чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 15 копійок по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору.

Пуктом 6 Договору зазначено, що з підписанням цього договору Позичальник вважається повідомленим відповідно до пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України, про часткове анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена в п.2 Договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника (тобто Позивача), за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено)».

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області відповідно до вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України), на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 08.01.2019 № 32, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Позивача з питань не подання у встановлений законодавством строк податкової декларації та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Наказ про призначення документальної невиїзної позапланової перевірки був прийнятий відповідно до отриманої інформації відділу Державного реєстру ДФС України ("Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів") та інформації від ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (лист від 23.10.2018 № 1406, вх. до ГУ ДФС у Запорізькій області № 14971/10 від 02.11.2018). За допомогою цих відомостей встановлено, що Позивачем у 2015 р. отримано дохід у сумі 555727,35 грн у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126» - «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 ПК України) (пп. 164.2.17 ПК України)», а саме: дохід нарахований у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), кредитором АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» за його самостійним рішенням, вид доходу - анулювання суми основного боргу за кредитним договором.

З метою декларування отриманих доходів у 2015 р., надання податкової декларації про доходи одержані за період: з 01.01.2015 по 31.12.2015 та підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів Позивачеві було направлено лист-запрошення до Олександрівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області від 01.10.2018 № 8819/14/08-01-49-07, який було отримано особисто Позивачем 11.10.2018.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 25.02.2019 №75/08-01-13- 05/ НОМЕР_1 (надається до відзиву в якості доказу), який 26.02.2019 було надіслано на податкову адресу Позивача поштовим зв`язком з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 178). Згідно довідки «Укрпошта», акт повернуто 29.03.2019 з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

За встановлені порушення ГУ ДФС у Запорізькій області винесені податкові повідомлення- рішенням від 19.04.2019, а саме::

- № пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 ПК України та донараховано військовий збір за 2015 рік у сумі 10 419,88 грн;

- № 5 за порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп.179.7 ст.179 ПК України, а саме не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- № за порушення пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 ПК України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 138 170,59 грн.

Податкові повідомлення-рішення були надіслані на податкову адресу Позивача засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення про вручення поштового відправлення 533). Поштове відправлення було повернуте 27.05.2019 з відміткою причини повернення «із закінченням терміну зберігання».

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою позивач звернувся до суду з позовом.

Заслухавши представників сторін, враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі ПК України) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

За змістом наведених положень законодавства у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку (правова позиція підтверджена Постановою Верховного суду від 20 червня 2018 року у справі №04/4182/17).

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у звязку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, у договорі № 014/17-41/1221-38 від 12.07.2007, який укладено між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та Позивачем у п. 2 зазначено: «Сторони домовились, що з дати укладення цього договору Кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) суми боргу Позичальникові в розмірі, що складає еквівалент 1014892 (один мільйон чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 15 копійок по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору. Отже, прощення кредиту здійснювалось у гривневому еквіваленті.

Також, у договорі між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та Позивачем зазначено, що здійснюється часткове прощення боргу за кредитним договором. У п.6 договору про часткове прощення боргу за кредитним договором № 014/-41/1221-38 від 12.07.2007 зазначається: «З підписанням цього договору Позичальник (тобто Позивач) вважається повідомленим відповідно до пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України, про часткове анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена в п.2 Договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника (тобто Позивача), за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

Позичальнику повідомлено, що про часткове анулювання (прощення) його боргу Кредитором буде повідомлено орган Державної фіскальної служби України шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

При цьому на Позичальника (тобто Позивача) відповідно до ПКУ покладається обов`язок сплатити податок на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації. Сплата податків, та зборів, що виникають в наслідок виконання цього договору, здійснюється Позичальником (Позивачем) самостійно відповідно до податкового законодавства і не впливає на цивільно-правові відносини сторін за цим договором».

Отже, Позивач був належним чином повідомлений ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про суму прощеного боргу, та необхідність подати податкову декларацію.

Відповідно до пп. 49.18.6 п. 49 ст. 49 податкова декларація, крім видатків, передбачених ПК України, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV ПК України.

З урахуванням вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст.165 ПК України (у редакції, що діяла у 2017 р.) загально річний оподатковуваний дохід Позивача складає 555 727,35 грн.

Відповідно до п. 167.1 ст.167 ПКУ «Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.»

Виходячи з вищевикладеного перевіркою встановлено порушення пп. 14.1.180 п 14.1. ст. 14, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. п. 167.1. ст. 167. Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ. Сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110536,47 грн не перерахована до бюджету, а також суму військового збору у розмірі 8335,91 грн за 2015 рік. Ставка збору становить 1,5 відсотки об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України). Відповідно до п.п. «в» 168.4.5 п. 168.4 ст. 168 ПК України фізична особа, відповідальна згідно з вимогами розділу IV Податкового Кодексу України за нарахування та утримання збору, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету, зокрема: в інших випадках - за її податковою адресою.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Податкового Кодексу України (п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Також в порушення вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 р. по строку до 01.05.2016 не надана до Олександрівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області.

Відповідальність за несвоєчасне подання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік передбачена п. 120.1 ст. 120 та п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПКУ № 2755-УІ від 02.12.2010 у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених, пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54. З.5., 54.3.6, п. 54.3 статті 54 ПК України, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, податкові повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству, а визначена сума у податкових повідомленнях-рішеннях від 19.04.2019 є вірною.

Таким чином позовні вимоги у тій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (відповідно до пп. 36.1-36.3 ст. 36 ПК України).

У зв`язку з невиконанням Позивачем обов`язку щодо декларування та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору на підставі встановлених порушень, зафіксованих Актом №75/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 25.02.2019, ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.04.2019 № , яким визначено грошове зобов`язання з ПДФО у розмірі 138 170,59 грн (з яких 110 536,47 грн - грогрншове зобов`язання, 27 634,11 грн - штрафні санкції); від 19.04.2019 №, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору у розмірі 10 419,88 грн (з яких 8 335,91 грн - грошове зобов`язання, 2 083,97 грн - штрафні санкції); від 19.04.2019 №, яким визначено штрафні санкції з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн.

Відповідно до пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України встановлено що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Правова позиція контролюючого органу підтверджується сталою практикою Верховного Суду, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню.

Зокрема Постановами Верховного суду у справах №820/1407/15, №817/401/16, №813/432/17 зазначено, що Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку та військового збору.

Також в Постановах Верховного суду від 08.06.2018 у справі №814/574/16, від 26.06.2018 у справі №802/1108/17-а, від 19.09.2018 у справі №805/4663/16-а крім іншого зазначено, що при прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином на підставі наведених вище доводів, наданих в якості доказів документів, посилаючись на чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, ГУ ДФС у Запорізькій області вважає, що підстави для задоволення позовних вимог Позивача відсутні. Підстави для визнання протиправними та скасування ППР №, ППР №, ППР № - відсутні.

Щодо позовної вимоги про скасування податкової вимоги.

У разі несвоєчасного звернення платником податків до контролюючого органу вищого рівня або до суду, тобто поза межами десятиденного строку, встановленого статтею 56 Податкового кодексу України, однак у рамках строку давності, передбаченого статтею 102 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання набуває статусу узгодженого та обумовлює обов`язок контролюючого сформувати податкову вимогу.

Податкові повідомлення-рішення були надіслані Позивачеві 22.04.2019.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу. Стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до абзацу 2 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. Враховуючи викладене, за винятком випадків оскарження податкового повідомлення-рішення, законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення їй чи законному представникові податкового повідомлення-рішення або надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Отже позовні вимоги позивача є необгрунтованими, а контролюючий орган при прийняті податкової вимоги діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений діючим законодавством України. .

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Згідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2019 №, № , №, вимоги від 24.09.2019 №74220-49/827 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України у перебіг установленого судом строку для подання апеляційної скарги не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), запроваджений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (із змінами та доповненнями).

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 20.06.2020.

Суддя Р.В. Сацький