Справа № 160/2761/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Справа № 160/2761/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
11.03.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 04.10.2019 № 1201/52 про скасування дозволу на імміграцію в Україну відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської республіки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 04.10.2019 № 1201/52 про скасування дозволу на імміграцію в Україну є протиправним, незаконним та таким, що порушує права ОСОБА_1 . Так, позивачем зазначено, що у якості підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну, відповідач посилається на п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», де вказано, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність та у тому випадку, якщо іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. При цьому, на думку позивача, відповідач не надав жодних доказів про існування підстав для скасування наданого дозволу на імміграцію, які передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію" та з боку позивача не було допущено порушень при подачі документів для отримання дозволу на імміграцію в Україну, не було надано свідомо неправдивих відомостей, документи не містять недостовірних даних та не є підробленими. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 відкрито провадження у справі № 160/2761/20 та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.04.2020.
13.04.2020 підготовче засідання по справі № 160/2761/20 відкладено на 27.04.2020.
15.04.2020 представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що в ході перевірки матеріалів справи щодо оформлення дозволу на імміграцію в Україну, підтвердити його законність та документування посвідкою на постійне проживання не виявилось можливим, оскільки на момент подачі документів 16.04.2013 ОСОБА_2 ОСОБА_3 не перебував на території України, відповідно повідомив про себе неправдиві відомості, а саме: 25.03.2013 позивач виїхав з території України (КПП «Донецьк-2») та лише 05.05.2013 в`їхав на територію України (КПП «Дніпро»). З огляду на що, рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 04.10.2019 № 1201/52 про скасування дозволу на імміграцію було прийнято з урахуванням всіх норм чинного законодавства, з дослідженням усіх обставин справи та відповідно підстави для його скасування відсутні.
27.04.2020 підготовче засідання по справі № 160/2761/20 відкладено на 13.05.2020.
13.05.2020 представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи № 160/2761/20 за відсутності уповноважених представників в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи передбаченні ст. 205 КАС України відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Соборного РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення громадянства України відповідно ст. 9 Закону України «Про громадянство України», надавши копію посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 10.09.2013.
У зв`язку з розглядом клопотання позивача про прийняття до громадянства України на підставі ст. 9 Закону України «Про громадянство України», з метою недопущення вимог міграційного законодавства особами, які безперервно проживають на території України останні три або п`ять років і мають підстави для прийняття до громадянства України, відповідачем здійснено додаткову перевірку матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію.
За результатами перевірки, у відповідь на заяву ОСОБА_1 відповідачем було прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 04.10.2019 № 1201/52, на підставі п. 1 та п. 5 ч.1 ст. 12 Закону № 2491-III, а також визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 10.09.2013.
Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у відповідь на адвокатський запит зазначено, що в ході перевірки матеріалів справи щодо оформлення дозволу на імміграцію в Україну підтвердити його законність та документування посвідкою на постійне проживання не виявилось можливим, оскільки на момент подачі документів (16.04.2013) ОСОБА_1 не перебував на території України та повідомив про себе неправдиві відомості, а саме: 25.03.2013 ОСОБА_1 виїхав з території України (КПП «Донецьк- 2) та лише 05.05.2013 в`їхав на територію України (КПП «Дніпро»).
Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням, звернувся до суду.
Законом України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III визначені умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Відповідно до п.п. 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Стаття 12 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Аналізуючи викладені приписи законодавства, слід зазначити, що ГУ ДМС України в Дніпропетровській області при прийнятті рішення від 04.10.2019 № 1201/52 про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивача, керувалось п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-III.

Як встановлено під час з`ясування офіційних обставин справи та вбачається з висновку від 04.10.2019 підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 стало те, що перевіркою за даними Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» встановлено, що іноземець на момент подачі документів (16.04.2013) не перебував на території України, а саме: 25.03.2013 ОСОБА_1 виїхав з території України (КПП «Донецьк-2») та лише 05.05.2013 в`їхав на територію України (КПП «Дніпро»).

Разом з тим, суд звертає увагу, що матеріали справи містять копію паспорта громадянина Азербайджану для відвідування інших країн на ім`я ОСОБА_1 № Р НОМЕР_2 , в якому відсутні відмітки про перетин позивачем кордону 25.03.2013 та 05.05.2013.

Таким чином, з урахуванням відсутності у паспорті позивача відповідних штемпелів про перетин кордону 25.03.2013 та 05.05.2013, відомості наявні в Інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» не можуть беззаперечно свідчити про надання заявником неправдивих відомостей чи підроблених документів.

Крім того, суд зазначає, що база «Аркан» - це інтегрована міжвідомча автоматизована система обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, тобто вся інформація яка міститься у даній базі вноситься відповідними працівниками відповідних органів та управлінь. Отже, наявність у зазначеній базі інформації стосовно перетинання позивачем кордону 25.03.2013 та 05.05.2013 може бути власне помилкою відповідальної особи, внаслідок якої не повинен страждати позивач.

Інших належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 73, 74 КАС України, на підтвердження факту перетину позивачем 25.03.2013 та 05.05.2013 кордону, відповідачем не надано.

Суд зазначає що скасування дозволу на імміграцію тягне за собою негативні наслідки для позивача, якими, відповідно до ст. 13 Закону України «Про імміграцію», є вилучення посвідки на постійне проживання, обов`язок особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії рішення про скасування дозволу на імміграцію. Особа, яка не виїхала протягом місяця, підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством.

При цьому, слід врахувати, що позивач одружений на ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 та довідкою № 292/16 від 23.05.2016 про реєстрацію особи громадянином України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України при прийнятті рішення від 04.10.2019 № 1201/52 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки - ОСОБА_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № 25854723 від 11.03.2020.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 04.10.2019 № 1201/52 про скасування дозволу на імміграцію в Україну відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської республіки.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В. Липського, 7, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн., відповідно до квитанції № 25854723 від 11.03.2020.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 12 червня 2020 року.

Суддя А. Ю. Рищенко