Справа № 803/734/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 803/734/17

адміністративне провадження № К/9901/32738/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоконцепт" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року (суддя Ковальчук В.Д.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року (судді: Шинкар Т.І. (головуючий), Ільчишин Н.В., Пліш М.А.) у справі № 803/734/17.

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоконцепт» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (ПДВ) на загальну суму 329 200,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 263 360,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 65840,00 грн).

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентом та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14.07.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

4. Задовольняючи позов суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того що позивач мав право на формування податкового кредиту з ПДВ по господарським операціям з контрагентом з огляду на реальність здійснення таких господарських операцій, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.07.2017, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №369/03-20-14-01-09/34276757 від 22.02.2017, оформленого за результатами проведеної виїзної планової документальної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, під час якої виявлено порушення позивачем вимог п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 388 845,00 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «Промтехсервіс» не спричинили настання реальних правових наслідків, з огляду на те, що такі операції, на думку контролюючого органу, фактично не відбувались та мають формальний характер, оскільки позивач не надав копії нарядів-замовлень, які були передбачені відповідно до умов договору від 31.10.2008 №31-10-08 на технічне обслуговування, ремонт ДТЗ та продаж товару, у наданих копіях актів виконаних робіт вказано не договір №АК02/12 від 04.01.2012, на підставі якого діє позивач, а інші договори, які до перевірки не надавалися, або взагалі відсутній договір. До перевірки також не було надано банківські виписки, податкові накладні, які б підтверджували відображення в бухгалтерському та податковому обліку операцій по попередній оплаті за послуги по кузовному ремонту транспортних засобів ТОВ «Промтехсервіс». Враховуючи ненаданням до перевірки підтверджуючих документів немає можливості встановити та підтвердити період виникнення заборгованості по бухгалтерському рахунку 361 по контрагенту ТОВ «Промтехсервіс», а також її відображення у податковому обліку, зокрема у складі доходів з податку на прибуток та податкових зобов`язань з ПДВ.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Судами встановлено, що Товариством (Виконавець) та ТОВ «Промтехсервіс» (Замовник) 31.10.2008 укладено договір №31-10-08 на технічне обслуговування, ремонт ДТЗ та продаж товару, відповідно до п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботи з ремонту та/або технічного обслуговування ДТЗ (дорожніх транспортних засобів), наданих Замовником (далі - «Роботи»), та постачати відповідний Товар (матеріали, складові частини) у строки та на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Статтею 4 Договору встановлено, що оплата за Договором здійснюється Замовником в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі рахунків-фактури Виконавця (п.4.1), Замовник проводить розрахунок з Виконавцем по 100% попередній оплаті згідно рахунку-фактури Виконавця протягом трьох робочих днів з дати виставлення такого рахунку (п.4.3).

Відповідно до Додатку №1 від 02 листопада 2009 року до Договору ціна договору складає 4988000 грн. з ПДВ. Ціна робіт/товару є звичайною, визначається сторонами в договірному порядку у наряді-замовленні, який складає виконавець після передачі замовником ДТЗ на СТО. Виконавець фіксує загальну суму в акті передання-прийняття ДТЗ (його складових) після технічного обслуговування/ремонту. Сторони письмово оформляють наряд-замовлення та зазначений акт, що є невід`ємними частинами цього договору.

Додатковою угодою від 31 грудня 2010 року до Договору на технічне обслуговування, ремонт ДТЗ та продаж Товару №31-10-08 від 31.10.2008 внесено зміни до п.3.1 цього договору та передбачено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але, в будь-якому випадку, - до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

З картки рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» по контрагенту ТОВ «Промтехсервіс» за період з 01.01.2007 - 30.09.2016, що була надана позивачем, судами встановлено, що позивач в оборотно-сальдовій відомості відображав попередню оплату робіт та послуг за Договором №31-10-08 від 31.10.2008 як кредиторську заборгованість, сума якої зменшувалась на суму фактично наданих послуг та виконаних робіт. Вказане підтверджено поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яким також зазначено, що Товариство є офіційним сервісним центром та офіційним дилером автомобілів TOYOTA у Волинській області, а за умовами Договору №31-10-08 від 31.10.2008 здійснювало ремонт наданих контрагентом транспортних засобів марки TOYOTA та Shkoda.

На підтвердження факту здійснення робіт та надання послуг з ремонту та технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів позивачем долучено до матеріалів справи копії документів, зокрема, акти виконаних робіт за 2013-2016 роки, згідно з якими суми наданих послуг та виконаних робіт відповідають сумам, що вказані в картці рахунку 361 як попередня оплата, журнали-ордера по бухгалтерських рахунках 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», банківські виписки про рух коштів, видаткові накладні, податкові накладні, реєстри виданих податкових накладних, первинні документи, договори, декларації з податку на додану вартість, акти виконаних робіт.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги контролюючий орган вказує на порушення, які на його думку, було допущено позивачем та висновки, які вказані в акті перевірки. В касаційній скарзі інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в акті перевірки, в запереченні на позовну заяву та в апеляційній скарзі не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права скаржником не наведено. Контролюючий орган фактично просить здійснити переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи.

9. Товариством надано заперечення на касаційну скаргу, в яких позивач вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14.

Постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

10.2. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.3. Пункт 185.1 статті 185.

Об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

10.4. Пункт 186.2 статті 186.

Місцем постачання послуг є місце фактичного постачання послуг, пов`язаних з рухомим майном, а саме: а) послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг; б) послуг із проведення експертизи та оцінки рухомого майна; в) послуг, пов`язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання; г) послуг із виконання ремонтних робіт і послуг із переробки сировини, а також інших робіт і послуг, що пов`язані з рухомим майном.

10.5. Пункт 187.1 статті 187.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

10.6. Пункт 188.1 статті 188.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата послуг, що підлягають постачанню (в разі постачання послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку) або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

13. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

14. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на додану вартість.

15. Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

16. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час розгляду справи судами) обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

18. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, в апеляцій скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час розгляду справи судами) та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

Судами встановлено, що спірні господарські операції є реальними та підтверджуються долученими Товариством до матеріалів справи належним чином оформленими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Вказані документи містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичне їх здійснення.

Судами також було встановлено, що позивач отримував попередню оплату робіт та послуг за спірними господарськими операціями і саме за датою отримання попередньої оплати Товариством було задекларовано податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, тобто датою виникнення податкових зобов`язань внаслідок надання таких послуг та виконання робіт за спірними операціями є дата, яка припадала на податковий період, протягом якого відбулася перша з подій, а саме попередня оплата за послуги.

Крім того, у зв`язку з отриманням попередньої оплати Товариство відображало в податкових деклараціях з податку на додану вартість кредиторську заборгованість, оскільки послуги на дату отримання такої оплати фактично ще не надавались, а в подальшому сума такої кредиторської заборгованості зменшувалась на суму фактично наданих послуг та виконаних робіт, що зокрема підтверджується оборотно-сальдовою відомістю (картка рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», контрагент: ТОВ «Промтехсервіс», за 01.01.2007 р. - 30.09.2016 р.), що наявна в матеріалах справи.

Посилання контролюючого органу на ненадання до перевірки банківських виписок про попередню оплату за надані ТОВ «Автоконцепт» послуги та виконані роботи, суди обґрунтовано не взяли до уваги, оскільки, попередня оплата за послуги (роботи) здійснювалася в 2008-2011 роках та відображалася позивачем в податкових деклараціях з податку на додану вартість як кредиторська заборгованість за ці послуги в зазначених періодах, а тому у позивача відсутній обов`язок зберігати такі первинні документи, в тому числі і банківські виписки, у зв`язку з перевищенням встановленого у пункті 44.3 статті 44 Податкового кодексу України строку їх зберігання, а саме 1095 днів. Крім того, як встановлено судами, суми попередньої оплати, як кредиторська заборгованість ТОВ «Автоконцепт» перед контрагентом ТОВ «Промтехсервіс» згідно договору №31-10-08 від 31.10.2008 на технічне обслуговування, ремонт ДТЗ та продаж товару, відображені в додатках до актів планових виїзних перевірок та додатку до довідки Луцької ОДПІ з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного законодавства, іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 30.09.2009 від 15 квітня 2010 року, за період з 01.08.2009 по 31.08.2009, за період з 01.10.2009 по 31.12.2010 від 13 квітня 2011 року №2286/23-2/34276757, за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 року від 12 березня 2012 №19/23-2/34276757, а відтак, відповідні суми кредиторської заборгованості, в тому числі і суми попередньої оплати позивачу ТОВ «Промтехсервіс» за надані послуги та виконані роботи з ремонту автомобілів, а також правильність їх декларування в податкових деклараціях з податку на додану вартість підтверджується контролюючим органом у вищенаведених актах планових виїзних перевірок ТОВ «Автоконцепт».

Суди обґрунтовано відхилили і доводи контролюючого органу відносно того, що позивачем до перевірки не було надано наряди-замовлення, оскільки як встановлено судами такі наряди-замовлення є технічними документами про обсяг замовлених робіт, на підставі яких після виконання замовлення складаються акти виконаних робіт по фактично виконаних роботах, а відтак саме акти виконаних робіт підтверджують факт надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів.

Контролюючий орган також вказував на те, що між позивачем та контрагентом ТОВ «Промтехсервіс» укладено договір про технічне обслуговування, ремонт ДТЗ та продаж товару від 04.01.2012 у №АК02/12, однак такий договір не зазначений в актах виконаних робіт. Проте як встановлено судами вказане пояснюється тим, що договір №АК02/12 від 04.01.2012 є окремим договором, що не впливає на факт виконання робіт згідно умов договору №31-10-08 на технічне обслуговування, ремонт ДТЗ та продаж Товару від 31 жовтня 2008 року, на підставі якого були складені вищезазначені акти виконаних робіт.

19. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суди дійшли обґрунтованого висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій та свідчать про дотримання позивачем податкового законодавства в частині формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за спірними операціями.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.07.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017 слід залишити без задоволення.

21. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі № 803/734/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова