Справа № 320/1152/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1152/19 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат № 1» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат № 1» (надалі за текстом - «ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1») звернулось до суду з позовом про скасування: податкового повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1 996 252 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 620 127 грн. 50 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 163 471 грн. 50 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 57 095 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Кріост», ТОВ «ТБС ІК», ТОВ «Продсістемс Компані» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що перевіркою не підтверджується реальність здійснення господарських операцій.

У судовому засідання задоволено клопотання відповідача та допущено заміну Головного управління Державної податкової служби у Київській області цогшо правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 22.10.2018 р. по 09.11.2018 р. посадовцями Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1» податкового законодавства з податку на прибуток та з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Кріост», ТОВ «ТБС ІК», ТОВ «Продсістемс Компані» за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

Результати перевірки оформлено актом № 1011/10-36-14-13/05486763 від 16.11.2018 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 134, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого: занижено податок на прибуток на 139 281 грн.; завищено від`ємне значення оподаткування податком на прибуток на 1 996 252 грн.; занижено податок на додану вартість на 496 102 грн.; завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на 57 905 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 17/4 від 17.04.2015 р., видаткової та податкової накладної ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1» придбало у ТОВ «Кріост» лист хлібопекарський вартістю 112 476 грн., у тому числі 18 746 грн. ПДВ.

Згідно договору підряду № 01/12-1 від 01.12.2015 р. ТОВ «ТБС І К» зобов`язалось виконати роботи із фарбування стін та стелі офісних приміщень по вул. Верхня, 1, в м. Запоріжжя, а позивач - прийняти та оплатити їх.

За умовами договору підряду № 343 від 22.12.2015 р. ТОВ «ТБСМ І К» взяло на себе зобов`язання із виконання капітального ремонту приміщень цеха № 2 по вул. Верхня, 1, в м. Запоріжжя.

На підставі цих договорів були складені акти виконаних робіт та податкові накладні на загальну суму 216 780 грн., у тому числі 36 130 грн. ПДВ.

За даними договору № 200917-ЗХЗ№1 від 20.09.2017 р., видаткових та податкових накладних ТОВ «Продсістемс Компані» здійснило поставку позивачеві соняшникової олії на суму 2 994 786 грн., у тому числі 499 131 грн. ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачені суми включив до складу витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, ТОВ «Кріост», ТОВ «ТБС І К» є фігурантами у кримінальних провадженнях за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 205, 212 КК України.

Крім того, ТОВ «Кріост» придбало хлібопекарський лист у ТОВ «Івент-Лайн», а останнє такого товару не придбавало.

Аналіз журналу відвідувань свідчить, що працівники ТОВ «ТБСМ І К» перебували на території ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1», проте їх кількість була недостатньою для виконання робіт за договорами підряду.

Також, до перевірки надано посвідчення, згідно якому реалізована позивачеві соняшникова олія виготовлена на території України у вересні 2017 р., однак за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання ТОВ «Продсістемс Компані» послуг щодо дослідження показників якості олії.

При цьому, реалізована позивачеві соняшникова олія була придбана ТОВ «Продсістемс Компані» у ТОВ «Бравтур», однак у зв`язку з відсутністю формування податкового кредиту від постачальників останнього, не можливо встановити факт реального походження товару.

Із наведеного відповідач дійшов висновку, що зазначені товари та послуги отримані ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1» безкоштовно, а отже їх вартість мала були включена до складу доходу, а не віднесена до витрат та податкового кредиту.

З урахуванням наведеного Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1 996 252 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 620 127 грн. 50 коп., у тому числі 496 102 грн. за основним платежем та 124 025 грн. 50 коп. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 163 471 грн. 50 коп. ,у тому числі 139 281 грн. за основним платежем та 24 190 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2018 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 57 095 грн..

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, визначає об`єкт витрат, як продукцію, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Пунктом 12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу до складу прямих матеріальних витрат віднесено вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів; договірних цін; видаткових накладних; актів прийому-передачі; актів приймання виконаних будівельних робіт; рахунків на оплату; банківських виписок; які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентами виконувались у повному обсязі.

Факт наявності у позивача податкових накладних сторонами не заперечується і відображений в акті перевірки.

Таким чином, у ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум доходів, витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Кріост», ТОВ «ТБС ІК», ТОВ «Продсістемс Компані».

Посилання відповідача на те, що ТОВ «Кріост», ТОВ «ТБС ІК» є фігурантами у кримінальних провадженнях, обгрунтовано не взято судом до уваги, оскільки у справі відсутній вирок суду, яким встановлено факти удаваності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Помилковим є посилання Головного управління Державної податкової служби у Київській області на те, що неможливо встановити походження товару придбаного ТОВ «Продсістемс Компані» позивача з метою подальшої реалізації ТДВ «Запорізький хлібокомбінат № 1».

При дослідженні факту здійснення господарської операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини ж між іншими учасниками поставок товарів, робіт та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та його контрагентами.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 23 червня 2020 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко