Справа № 826/8243/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ № 826/8243/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Будпостач»

до 1. Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки,

2. Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови від 03 квітня 2018 року №030877,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Будпостач» (далі - позивач, ПП «Будпостач») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2, Держслужба з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека) та просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача 1 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03 квітня 2018 року №030877.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч вимог пункту 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), не був повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення, що обмежило підприємство у праві на захист. Також, в оскаржуваній постанові не зазначено часу та місця вчинення порушення, а також які саме норми законодавства порушені при здійсненні перевезення, не зазначено нормативно-правового акту, яким передбачено оформлення щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку, отримана копія постанови не завірена належним чином. Окрім іншого позивач вважає, що відповідачем 1 перевищено повноваження, оскільки Укртрансбезпека не уповноважена розглядати справи такої категорії.

Оскільки в адміністративному порядку шляхом подачі скарги до Держслужби України з безпеки на транспорті вирішити питання не вдалося, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд провадити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд по суті справи, витребувано від відповідачів докази та одночасно запропоновано надати відзиви на позовну заяву.

У встановлений судом строк відзиву від відповідачів, а також інших заяв, клопотань, пояснень не надійшло, при цьому копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також усі позовні матеріали направлено судом на адреси відповідачів та отримані їхніми уповноваженими представниками згідно зворотних поштових повідомлень. Окрім того, відповідачі належним чином повідомлені про розгляд Окружним адміністративним судом міста Києва даної адміністративної справи шляхом розміщення на офіційному веб-сайті суду відповідного повідомлення.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (частина друга статті 77, частина четверта статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З різних причин судові засідання 17 грудня 2018 року, 19 лютого,14 та 28 березня, 24 квітня, 05 червня 2019 року не відбулися, тому розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Будпостач» є юридичною особою, основним видом діяльності якої, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є « 46.43.Оптова торгівля електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення».

Із змісту оскаржуваної постанови Укртрансбезпеки від 03 квітня 2018 року вбачається, що ПП «Будпостач» 02 лютого 2018 року Черкаська область, державний номерний знак НОМЕР_1 за Актом №038553 допущено порушення, а саме: не оформлено щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку, у зв`язку з чим застосовано адміністративно-господарський штраф 030877 у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись із постановою №030877 від 03 квітня 2018 року позивач звернувся до Держслужби України з безпеки на транспорті із скаргою №1191/ЮР від 16 квітня 2018 року, проте отримав у відповідь листа від 18 травня 2018 року, виходячи з якого постанову залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Тож, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, розглядаючи який суд виходить з того, що відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт».

За змістом частини сьомої статті 6 зазначеного Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, поміж іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" визначено, що з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до пунктів 9 і 9-1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України постановляє утворити Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

За приписами пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

Додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 визначено перелік територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті, які утворюються - Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Отже, стосовно тверджень позивача про відсутність у Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки повноважень на розгляд справ про порушення та прийняття відповідних рішень в порядку Закону України «Про автомобільний транспорт» судом встановлено, що відповідно до пунктів 1 і 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, або через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу. Аналіз наведених норм у сукупності з обставинами утворення Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки як структурного підрозділу апарату служби, дає підстави для висновку, що на Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки також покладені обов`язки щодо розгляду справ про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про протиправність оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що його не було завчасно повідомлено про дату та час розгляду справи про застосування адміністративно-господарських санкцій, що свідчить, на його думку, про порушення відповідачем положень Порядку №1567.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначена Порядком №1567, відповідно до пункту 4 якого визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами державного контролю під час планових, позапланових та рейдових перевірок на підставі направлення на перевірку.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку №1567).

Пунктом 15 Положення №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

З аналізу норм, зазначених в розділі «Рейдова перевірка» Порядку №1567, вбачається, що рейдова перевірка проводиться на підставі затвердженого тижневого графіку на підставі направлення, при цьому даний розділ не містить у собі обов`язку контролюючого органу направляти на адресу суб`єкта господарювання графік проведення рейдових перевірок та направлення.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу посадова особа робить запис у дорожньому листі із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (пункт 22 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 24 Порядку №1567 акти, зазначені у пунктах 20, 21 і 23 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку №1567).

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Згідно із пунктом 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до пункту 29 Порядку №1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

У разі оскарження постанови про застосування фінансових санкцій стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення (абз. 2 пункту 29 Порядку №1567).

Отже, після складання посадовою особою органу державного контролю акту, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

При цьому розгляд справи про порушення можливий за відсутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи відповідачами не надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини отримання підприємством повідомлення про розгляд справи про порушення. При цьому Порядком №1567 чітко передбачено надсилання повідомлення про розгляд справи суб`єкту господарювання, який повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Отже, за відсутності доказів зворотного, суд виходить з того, що відповідачем 1 не повідомлено позивача про розгляд справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, не дотримано приписів Порядку №1567 та Інструкції №254 щодо процедури розгляду акту перевірки, чим позбавлено уповноваженого представника ПП «Будпостач» законного права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.

Оскаржувана постанова від 03 квітня 2018 року направлена позивачу рекомендованим листом №453 06 квітня 2018 року та отримана позивачем 10 квітня 2018 року.

Позивач окрім іншого посилається також на обставини протиправних дій Держслужби України з безпеки на транспорті при розгляді скарги на оскаржувану постанову від 03 квітня 2018 року. Проте, досліджуючи зазначені твердження позивача, суд зазначає, що у прохальній частині адміністративного позову позивач не ставить вимог щодо протиправності дій відповідача 2 в частині протиправності дій під час розгляду скарги на постанову від 03 квітня 2018 року, у зв`язку з чим зазначені твердження не входять у предмет даного спору, а суд не досліджує та не надає оцінки таким діям відповідача 2.

Також суд вбачає доцільним зазначити, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд враховує відсутність відзивів на позовну заяву від відповідачів у справі, що унеможливлює визначення їхньої позиції та відношення до позовних вимог та обґрунтувань позову.

Підсумовуюче наведене у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03 квітня 2018 року № 030877.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої судові витрати підлягають відшкодуванню або оплаті при задоволенні позову.

Звертаючись до суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1862,00 грн., про що свідчить платіжне доручення №22825 від 23 травня 2018 року, тому зазначена сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Приватного підприємства "Будпостач" до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 03 квітня 2018 року №030877 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування до Приватного підприємства «Будпостач» адміністративно-господарського штрафу від 03 квітня 2018 року №030877.

3. Стягнути на користь Приватного підприємства «Будпостач» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Приватне підприємство «Будпостач», адреса: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд.1, к. 208, .

Відповідач 1: Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, адреса: 03083, м.Київ, пр-т Науки, 5703083, м. Київ, пр-т Науки, 57, .

Відповідач 2: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса: 01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 14, .

Суддя Н.М. Клименчук