Справа № 200/3701/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 р. Справа№200/3701/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27 а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення, тобто з 26.02.2020, та виплатити суму недоотриманих грошових коштів.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона 26.02.2020 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, проте у прийнятті вищезазначеної заяви їй було відмовлено, у зв`язку з чим вона була вимушена подати письмову заяву до відповідача у довільній формі з усіма належними документами, що підтверджують страховий стаж на пільгових умовах.

Відповідачем вказана заява була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і у призначенні пільгової пенсії відмовлено з посиланням на те, що право на звернення за призначенням пенсії на пільгових умовах вона набуде після досягнення 55 років.

Вважає, що вчинила усі дії, передбачені чинним законодавством, задля призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, а тому дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пільгової пенсії є неправомірними і такими, що порушують її конституційні права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітню дитину. 26.02.2020 позивачем надано до Управління заяву у довільній формі, у якій вона, посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, просила надати відповідь щодо підстав визначення їй права на пенсію, а не призначити пенсію на пільгових умовах. У зв`язку з тим, що позивач з офіційною заявою встановленого зразка до Управління не зверталася і нотаріально посвідчені копії документів не надавала, її звернення розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» і надано відповідну відповідь. Враховуючи зазначене, вважає, що дії Управління є правомірними і просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

26.02.2020 позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій зазначила про відмову спеціаліста Управління прийняти заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та просила письмово роз`яснити підстави такої відмови з посиланням на чинне законодавство. До заяви додано копії паспорта, трудової книжки, засвідченої відділом кадрів, довідки про пільговий стаж, диплома, архівної довідки та довідки РНОКПП (а.с. 25).

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» надано відповідь від 03.03.2020 № 1178/34-2/03, в якій роз`яснено, що згідно чинного законодавства позивач набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років.

Рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем не приймалось. Зазначена обставина не є спірною між сторонами.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України Права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Відповідно до п. 1.7 Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно пункту 4.1 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Порядком 22-1 встановлено зразок заяви для призначення пенсії (Додаток 3), при цьому погоджується з тією обставиною, що у разі відмови органу Пенсійного фонду у прийнятті документів для розгляду, зокрема питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, особа, яка претендує на призначення такої пенсії, має право подати письмову заяву у довільній формі із зазначенням інформації, визначеної у заяві встановленого зразка, та з викладенням прохання саме про призначення відповідної пенсії і додаванням передбачених Порядком документів. Такі документи можуть бути подані до органу Пенсійного фонду як особисто, так і засобами поштового або електронного зв`язку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач, 26.02.2020, посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 та зазначаючи про відмову працівника Управління ПФУ у прийнятті документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, подала заяву до відповідача з проханням з посиланням на приписи законодавства надати відповідь щодо підстав такої відмови.

Судом встановлено, що позивач до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії встановленого зразка або складеної у довільній формі із зазначенням інформації, визначеної у заяві встановленого зразка, та з викладенням прохання саме про призначення відповідної пенсії і додаванням передбачених Порядком документів, не зверталась.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджено доводами як позовної заяви, так і відзиву на позовну заяву, відповідачем на звернення позивача від 26.02.2020 надано відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян», оформлену листом від 03.03.2020 № 1178/34-2/03, яка розцінена позивачем як відмова у здійсненні такого призначення.

Разом з тим, з аналізу вказаної відповіді судом встановлено, що вона містить посилання на норми законодавства, які визначать загальний порядок виникнення права на пенсію. Відповідачем рішення про відмову у призначенні або переведенні на інший вид пенсії, прийняття якого передбачено приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не приймалось та жодних дій щодо такої відмови не вчинялось.

Роз`яснення відповідача, викладене у листі від 03.03.2020 № 1178/34-2/03, за своєю суттю не є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який тягне за собою спричинення будь-яких правових наслідків для позивача. При цьому, як вже неодноразово зазначалось судом, воно надане за результатом розгляду заяви позивача від 26.02.2020 щодо причин відмови у прийнятті заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а не щодо призначення такої пенсії.

При цьому суд ще раз зауважує, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцію та законами України.

Отже, саме при дотриманні в даному випадку фізичною особою встановленого порядку звернення до органу Пенсійного фонду з питання призначення пенсії, і, як наслідок, вчинення суб`єктом владних повноважень дій (бездіяльності) або прийняття рішення в супереч Конституції України та діючого законодавства, такі його рішення, дії чи бездіяльність, враховуючи завдання адміністративного судочинства, визначення якого викладено у ч. 1 ст. 2 КАС України, мають бути визнані адміністративним судом протиправними та скасовані.

Таким чином, саме після дотримання суб`єктом звернення порядку подання до органу Пенсійного фонду заяви про призначення відповідної пенсії (як встановленого зразка, так і у довільній формі, але з викладенням зазначеної вище інформації) і наданням документів, що підтверджують наявність необхідного стажу роботи, у суб`єкта владних повноважень, яким в даному випадку є відповідач, виникне обов`язок щодо їх розгляду та прийняття рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» та вищенаведеними Порядками, затвердженими постановами правління Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не оскаржуються дії відповідача щодо неприйняття до розгляду відповідачем її первинної заяви про призначення пенсії за віком, оскільки вона вважає, що нею здійснено усі передбачені чинним законодавством дії задля реалізації свого конституційного право на пенсійне забезпечення. Однак за результатами розгляду справи судом навпаки встановлено недотримання позивачем порядку звернення та надання документів з питання призначення пенсії до органу Пенсійного фонду.

Завданням адміністративного судочинства, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір, згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функції.

Таким чином, саме наявність публічно-правового спору між учасниками адміністративного процесу є підставою для звернення одного з них для вирішення його судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем на виконання публічно-владних управлінських функцій не було вчинено дій та прийнято рішення (індивідуального акта) щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії на пільгових умовах, як позивачем не був дотриманий порядок звернення до органу Пенсійного фонду з цього питання, а, отже, й не були порушені права останнього, у зв`язку з чим, на переконання суду, відсутній предмет спору між сторонами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що лише після розгляду відповідачем по суті її заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, поданої у відповідності до вищенаведеного Порядку, та прийняття відповідного рішення або вчинення дій, які будуть свідчити про відмову у призначенні такої пенсії, можуть бути порушені її права та інтереси, що з`явиться підставою для звернення до суду за їх захистом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у позовній заяві вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення, тобто з 26.02.2020, та виплатити суму недоотриманих коштів є передчасними і задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією №26133333 від 01.04.2020, позивач за подання адміністративного позову сплатив 840,80 грн. судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27 а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко