Справа № 175/1778/20
Суддя: Новік Л. М.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1778/20
Провадження № 2-а/175/37/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання дій державного нотаріуса незаконними відносно реалізації Конституційного права на спадок і реалізації реєстрації права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до державної нотаріальної контори Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання дій державного нотаріуса незаконними відносно реалізації Конституційного права на спадок і реалізації реєстрації права власності на спадкове майно, в якому просить визнати дії державного нотаріуса незаконними відносно реалізації його Конституційного права на спадок і реалізації реєстрації права власності на спадкове майно, зобов`язати державного нотаріуса вчинити нотаріальну дію видати свідоцтво про право на спадщину або надати письмову вмотивовану, з посиланням на норми закону відповідь про рух спадкової справи і в разі необхідності додаткової інформації чи дій, роз`яснити їх необхідність та порядок. У поданому позові позивач посилається на норми КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначеннямстатті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноваженьце орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, необхідно враховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку позивач оскаржує дії державного нотаріуса, яка не є суб`єктом владних повноважень, уповноважених на здійснення публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, оскільки підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, враховуючи, що спірні правовідносини є цивільно-правовими, а відтак, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання дій державного нотаріуса незаконними відносно реалізації Конституційного права на спадок і реалізації реєстрації права власності на спадкове майно та роз`яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини 1 статті 170, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання дій державного нотаріуса незаконними відносно реалізації Конституційного права на спадок і реалізації реєстрації права власності на спадкове майно.

Роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі, відповідно до частини 5 статті 170 КАС України перешкоджає повторному зверненню до суду (суду в порядку адміністративного судочинства) з таким самим позовом.

Роз`яснити позивачу, що він право звернутись з даним позовом в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпропетровький районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Суддя: Л.М. Новік