Справа № 300/735/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. справа № 300/735/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 25.10.2019 та податкової вимоги №129724-51 від 11.11.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Якубчак Олег Романович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 25.10.2019 та податкової вимоги №129724-51 від 11.11.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.10.2019 № за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 34343,75 грн., у тому числі за штрафними санкціями 6838,75 грн. та № за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 15610,80 грн., у тому числі за штрафними санкціями 3122,16 грн., та податкову вимогу №129724-51 від 11.11.2019. Позивач вважає, що Головне управління ДФС в Івано-Франківській області дійшло до необґрунтованого висновку про заниження позивачем митної вартості автомобіля при ввезенні на митну територію України, тому безпідставно донараховано та збільшено суми ввізного мита та автомобіль та збільшено суми податку на додану вартість. Зазначено, що при ввезенні автомобіля марки "Renault", модель "Megane", 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , дотримано вимог статтей Митного кодексу України, та подано документи, які підтверджували вартість автомобіля 1200 євро. Документи митних органів Королівства Нідерланди не є доказами для нарахування сплати митних платежів, оскільки свідчать, що компанією "AUTOMAAT" задекларовано, але не здійснено експорт транспортного засобу. Крім того, відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 в справі №345/3332/19 експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Королівстві Нідерланди. Експортна декларація для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією "AUTOMAAT", яка виступала і декларантом. Покупцем товару в декларації зазначений - ОСОБА_2 , тобто інша особа ніж та, яка ввозила та розмитнювала даний транспортний засіб.

Ухвалою суду від 08.04.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву, який представник відповідача подав до суду 21.05.2020 (а.с.79-83). Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога прийняті правомірно. Аргументовано, що в даному випадку відповідальність покладається на позивача, оскільки він уклав правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу, здійснив ввезення транспортного засобу на митну територію України та надав до митного оформлення недостовірні відомості про визначення митної вартості транспортного засобу. Зазначено, що заниження рівня митної вартості товару особою відповідальною за фінансове врегулювання призвело до заниження податкових зобов`язань з ввізного мита та податку на додану вартість, які справляються при ввезенні товарів на митну територію України. Відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити.

01.06.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечує щодо доводів відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими (а.с.127-131).

Представник відповідача 12.06.2020 подав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач відхиляє наведені позивачем у відповіді на відзив аргументи (а.с.134-136).

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.

08.10.2018 ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб марки автомобіль марки "Renault", модель "Megane", 2012 року випуску, об`єм двигуна 1461 см.куб., номер кузова НОМЕР_1 , бувшого у використанні вартість якого становить 1200 євро (а.с.91).

12.10.2018 представником ТОВ "Західний капітал" (декларантом/представником) для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію за №UA206010/2018/412002 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 1200 євро. Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 1200 євро, в графі 45 "коригування" вказано 46791,66 грн., в графі 23 "курс валюти" - 32,39208100 грн., у графі №47 - із заявленої вартості товару розраховані митні платежі в сумі 20822,69 грн. (а.с.90). До вказаної митної декларації декларантом, серед іншого, долучено: договір купівлі-продажу №б/н від 08.10.2018, відповідно до якого ціна вказаного автомобіля визначена 1200 євро, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.91-93).

На підставі пп.1 п.3 ст.345, пп.2 п.2 ст.351 Митного кодексу України, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 21.08.2019 №13722 старшим державним ревізором інспектором відділу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області Литвинець Л.В. проведена документальна невиїзна перевірка фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України за митною декларацією №UA206010/2018/412002 від 12.10.2018.

За результатами перевірки 04.10.2019 складено акт позапланової невиїзної перевірки №123/09-19-13-06/ (а.с.103-120).

Відповідно до акта перевірки ревізором інспектором встановлено, що згідно, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди (країна відправлення) матеріалів перевірки, стосовно автентичності документів поданих особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем на даний легковий автомобіль, оформлена митними органами Королівства Нідерланди (країна відправлення) на легковий автомобіль, відправник та декларант (експортер) фірма-нерезидент "AUTOMAAT", вартість вищезазначеного транспортного засобу становить 5300,00 євро, що з урахуванням курсу валют на дату складання митної декларації складає 171678,03 гривень. Оскільки, особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем на дату оформлення матеріалів перевірки не представлено документів щодо передачі права власності товару на легковий автомобіль та експортної декларації митних органів Королівства Нідерланди (країна відправлення) на товар за митною декларацією UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 визначенням фактурної вартості даного автомобіля, згідно документально підтвердженої інформації від уповноважених органів Королівства Нідерланди перевіркою встановлено, що вартість вищезазначеного транспортного засобу з урахуванням курсу валют на дату складання митної декларації UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 складає 171678,03 гривень. Згідно отриманих від уповноважених органів іноземних держав (митних органів Королівства Нідерланди) документально підтверджених відомостей щодо вартісних показників на легковий автомобіль, перевіркою встановлено, що особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем до оформлення експорту товару за даною митною декларацією представлено не автентичні документи (з недостовірними відомостями) щодо фактурної вартості даного транспортного засобу, а саме: рахунок-фактуру (експорт) від 08.10.2018 №б/н, згідно якого фактурна вартість транспортного засобу становить 1200,00 євро. Враховуючи вищевикладене, особою відповідальною за фінансове врегулювання занижено рівень фактурної вартості товару оформленого за митною декларацією UA206010/2018/412002 від 12.10.2018. Перевіркою встановлено, що в результаті здійснення митного оформлення особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем за недостовірними відомостями про фактурну (контрактну) вартість товару за митною декларацією спричинено недоплату митних платежів до Державного бюджету України в розмірі 39963,64 гривень, в тому числі увізне мито на суму 12488,64 грн. та податок на додану вартість на суму 27475,00 гривень.

Згідно висновків вказаного акту перевірки від 04.10.2019 за №123/09-19-13-06/, встановлено: порушення: пп.2, п.2 статті 52, пп.1, п.1 статті 57, статті 65 Митного кодексу України, пп. 16.1.4, п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано ввізного мита в розмірі 12488,64 грн.; пп.16.1.4, п.16.1 ст.16, пп."в", п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на додану вартість в розмірі 27475,00 гривень.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 25.10.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення № за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 34343,75 грн., у тому числі за штрафними санкціями 6838,75 грн. та № за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 15610,80 грн., у тому числі за штрафними санкціями 3122,16 грн., та податкову вимогу №129724-51 від 11.11.2019 (а.с.13, 121-124).

Відповідачем надіслано позивачу податкову вимогу форми "Ф" за №129724-51 від 11.11.2019 згідно з якою загальна сума податкового боргу відповідача станом на 10.11.2019 становила 59225,24 грн., в тому числі пеня 9270,69 грн. (а.с.13).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 в справі №345/3332/19, яка набрала законної сили з дати її прийняття та є чинною, визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника - начальника УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДФС Сучака Сергія Володимировича від 16.07.2019 в справі про порушення митних правил №110/20600/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України.

Відповідно до вказаної постанови від 30.10.2019, експортна декларація №18NLJN1K8LAC69WD59 від 08.10.2018 доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Королівстві Нідерланди. Експортна декларація №18NLJN1K8LAC69WD59 від 08.10.2018 для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією "АUТОМААТ" (Кореrеnstееg 5, 6733JА Wekerom), яка виступала і декларантом. Покупцем товару в декларації зазначений ОСОБА_2 - інша особа ніж та яка ввозила вказаний вище транспортний засіб та розмитнювала його. Взявши до уваги відповідачем лише документи митних органів Королівства Нідерланди, митниця не перевірила обставин завершення експорту товару, для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по нідерландських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_1 , не встановила і не опитала особу на ім`я ОСОБА_2 . Тому документи митних органів Королівства Нідерланди не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія "АUТОМААТ" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з Європейського Союзу (а.с.18-22).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.54.3.2); результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пп.54.3.6).

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно зі статтею 272 Митного кодексу України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

У відповідності до статті 377 Митного кодексу України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Отже, відповідно до положень Митного кодексу України та Податкового кодексу України, ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість.

Згідно пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Також, відповідно до статті 278 Митного кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру. Для товарів, на які законом встановлено комбіновані ставки мита, база оподаткування визначається відповідно до пунктів 1 і 2 цієї частини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

У відповідності до статті 65 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Статтею 51 Митного кодексу України врегульований порядок визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до якої, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 Кодексу). Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 Кодексу).

Стаття 57 Митного кодексу України визначає методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 Кодексу). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Кодексу). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Кодексу).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Кодексу). Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 Кодексу).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Кодексу). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2 статті 54 Кодексу).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Кодексу).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Кодексу).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина 1 статті 55 Кодексу).

Як встановлено, 08.10.2018 ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб марки автомобіль марки "Renault", модель "Megane", 2012 року випуску, об`єм двигуна 1461 см.куб., номер кузова НОМЕР_1 , бувшого у використанні вартість якого становить 1200 євро (а.с.91).

12.10.2018 представником ТОВ "Західний капітал" (декларантом/представником) для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію за №UA206010/2018/412002 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 1200 євро. Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 1200 євро, в графі 45 "коригування" вказано 46791,66 грн., в графі 23 "курс валюти" - 32,39208100 грн., у графі №47 - із заявленої вартості товару розраховані митні платежі в сумі 20822,69 грн. (а.с.90). До вказаної митної декларації декларантом, серед іншого, долучено: договір купівлі-продажу №б/н від 08.10.2018, відповідно до якого ціна вказаного автомобіля визначена 1200 євро, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.91-93).

Відповідно до акта позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України за митною декларацією №UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 за №123/09-19-13-06/ від 04.10.2019 (а.с.103-120) ревізором інспектором встановлено, що згідно, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди (країна відправлення) матеріалів перевірки, стосовно автентичності документів поданих особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем на даний легковий автомобіль, оформлена митними органами Королівства Нідерланди (країна відправлення) на легковий автомобіль, відправник та декларант (експортер) фірма-нерезидент "AUTOMAAT", вартість вищезазначеного транспортного засобу становить 5300,00 євро, що з урахуванням курсу валют на дату складання митної декларації складає 171678,03 гривень. Оскільки, особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем на дату оформлення матеріалів перевірки не представлено документів щодо передачі права власності товару на легковий автомобіль та експортної декларації митних органів Королівства Нідерланди (країна відправлення) на товар за митною декларацією UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 визначенням фактурної вартості даного автомобіля, згідно документально підтвердженої інформації від уповноважених органів Королівства Нідерланди перевіркою встановлено, що вартість вищезазначеного транспортного засобу з урахуванням курсу валют на дату складання митної декларації UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 складає 171678,03 гривень. Згідно отриманих від уповноважених органів іноземних держав (митних органів Королівства Нідерланди) документально підтверджених відомостей щодо вартісних показників на легковий автомобіль, перевіркою встановлено, що особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем до оформлення експорту товару за даною митною декларацією представлено не автентичні документи (з недостовірними відомостями) щодо фактурної вартості даного транспортного засобу, а саме: рахунок-фактуру (експорт) від 08.10.2018 №б/н, згідно якого фактурна вартість транспортного засобу становить 1200,00 євро. Враховуючи вищевикладене, особою відповідальною за фінансове врегулювання занижено рівень фактурної вартості товару оформленого за митною декларацією UA206010/2018/412002 від 12.10.2018. Перевіркою встановлено, що в результаті здійснення митного оформлення особою відповідальною за фінансове врегулювання позивачем за недостовірними відомостями про фактурну (контрактну) вартість товару за митною декларацією спричинено недоплату митних платежів до Державного бюджету України в розмірі 39963,64 гривень, в тому числі увізне мито на суму 12488,64 грн. та податок на додану вартість на суму 27475,00 гривень.

Згідно висновків вказаного акту перевірки від 04.10.2019 за №123/09-19-13-06/, встановлено: порушення: пп.2, п.2 статті 52, пп.1, п.1 статті 57, статті 65 Митного кодексу України, пп. 16.1.4, п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано ввізного мита в розмірі 12488,64 грн.; пп.16.1.4, п.16.1 ст.16, пп."в", п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на додану вартість в розмірі 27475,00 гривень.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а частина 1 статті 53 Митного кодексу України, відповідно до якої у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, не вимагає подання всіх документів, які вказані в переліку відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Суд встановив, що долучені до даної митної декларації документи відповідають переліку документів, вказаних в частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім цього, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, який підтверджує митну вартість товару.

Відповідачем не доведено наявності розбіжностей у вказаних документах, поданих позивачем, які зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, також не доведено ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 в справі №345/3332/19, яка набрала законної сили з дати її прийняття та є чинною, визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника - начальника УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДФС Сучака Сергія Володимировича від 16.07.2019 в справі про порушення митних правил №110/20600/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України.

Відповідно до вказаної постанови від 30.10.2019, експортна декларація №18NLJN1K8LAC69WD59 від 08.10.2018 доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Королівстві Нідерланди.

Експортна декларація №18NLJN1K8LAC69WD59 від 08.10.2018 для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією "АUТОМААТ" (Кореrеnstееg 5, 6733JА Wekerom), яка виступала і декларантом. Покупцем товару в декларації зазначений ОСОБА_2 - інша особа ніж та яка ввозила вказаний вище транспортний засіб та розмитнювала його.

Взявши до уваги відповідачем лише документи митних органів Королівства Нідерланди, митниця не перевірила обставин завершення експорту товару, для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по нідерландських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_1 , не встановила і не опитала особу на ім`я ОСОБА_2 .

Тому документи митних органів Королівства Нідерланди не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія "АUТОМААТ" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з Європейського Союзу (а.с.18-22).

Суд зазначає, що відповідач не обґрунтував обставини з врахування при прийнятті оскаржуваних рішень лише документи митних органів Королівства Нідерланди, зокрема експортної декларації №18NLJN1K8LAC69WD59 від 10.10.2018, відповідно до якої декларант (експортер) компанія "АUТОМААТ" (Кореrеnstееg 5, 6733JА Wekerom), а покупець товару ОСОБА_2 , при тому, що ОСОБА_1 згідно договіру купівлі-продажу №б/н від 08.10.2018, відповідно до якого ціна вказаного автомобіля визначена 1200 євро, покупець, а відповідно до митної декларації за №UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 одержувач, декларант/представник ТОВ "Західний капітал" (а.с.90, 91, 98)

Водночас, відповідач не довів наявності обставини з перевірки (уточнення) задекларованої вартості імпортованого автомобіля митним органом, при тому, що в документах купівлі-продажу містяться відомості про продавця, його адресу.

Водночас, відповідачем не доведено наявності розбіжностей у документах, поданих представником позивача, які зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, зокрема в договорі купівлі-продажу №б/н від 08.10.2018, відповідно до якого ціна автомобіля марки автомобіль марки "Renault", модель "Megane", 2012 року випуску, об`єм двигуна 1461 см.куб., номер кузова НОМЕР_1 , бувшого у використанні визначена 1200 євро, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, акті проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.91-93). Також відповідач не довів ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Відтак, відповідач не довів відповідності визначеної ним вартості автомобіля та не спростував підтверджену документами, які були подані представником позивача до митної декларації, договірну вартість, яка є базою оподаткування для даного автомобіля.

Враховуючи наведене, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску вказаного автомобіля не свідчать про заниження позивачем податкових зобов`язань, визначених ним у митній декларації.

За таких обставин, відповідач на підставі необґрунтованих висновків позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України за митною декларацією №UA206010/2018/412002 від 12.10.2018 за №123/09-19-13-06/ від 04.10.2019, податковим повідомленням-рішенням № від 25.10.2019 збільшив позивачу грошове зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 15610,80 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 12488,64 грн., за штрафними санкціями 3122,16 грн., податковим повідомленням-рішенням від 25.10.2019 № збільшив позивачу грошове зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 34343,75 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 27475,00 грн., за штрафними санкціями 6838,75 грн.

Таким чином, слід визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№, від 25.10.2019.

Щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги №129724-51 від 11.11.2019, суд зазначає наступне.

Відповідачем надіслано позивачу податкову вимогу форми "Ф" за №129724-51 від 11.11.2019 згідно з якою загальна сума податкового боргу відповідача станом на 10.11.2019 становила 59225,24 грн., в тому числі пеня 9270,69 грн. (а.с.13).

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 57.4 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Оскільки відповідач на підставі необґрунтованих висновків позапланової невиїзної перевірки вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, які підлягають скасуванню, протиправно збільшив позивачу грошові зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами та за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів, то у позивача не виник податковий борг за вказаними платежами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки у даному випадку в позивача податковий борг за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами та за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів не виник, тому податкова вимога форми "Ф" за №129724-51 від 11.11.2019 є протиправною та підлягає до скасування.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681,60 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 25.10.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 25.10.2019.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області форми "Ф" №129724-51 від 11.11.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 295 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.