Справа № 520/5408/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 червня 2020 р. справа № 520/5408/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, майдан Свободи, будинок 5, Держпром, під`їзд 1, поверх 6, місто Харків, 61022), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 07 вересня 2018 року винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною у виконавчому провадженні №50144596, якою на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 40529 грн. 55 коп.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 07 вересня 2018 року винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною у виконавчому провадженні №50144230, якою на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 11337 грн. 87 коп..

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 17 квітня 2020 року ОСОБА_1 під час ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень №50144596 та №50144230, вперше дізнався про винесення 07 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною Постанови про накладення штрафу, відповідно до якої встановлено, що за період з 17.05.2005 року по 01.08.2018 року за виконавчим листом №2-2806/05 виданим 12.10.2005 року Фрунзенським районним судом міста Харкова у боржника наявна заборгованість в розмірі 81059,10 грн. зі сплати аліментів, та на позивача накладений штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості за сплати аліментів на користь стягувача в розмірі 40529,55 грн. та про винесення 07 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною Постанови про накладення штрафу, відповідно до якої встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 01.08.2018 року за виконавчим листом №2-808/2006 виданим 08.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова у боржника наявна заборгованість в розмірі 22675,75 грн. зі сплати аліментів, та на позивача накладений штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості за сплати аліментів на користь стягувача в розмірі 11337,87 грн.. Із зазначеними постановами позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, шо підлягають скасуванню судом оскільки частиною 14 статті 71 Закону №1404-УІІІ передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів відповідно. Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-УІІІ від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018. Згідно із ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У зв`язку з цим, зазначена норма не мас зворотної дії у часі, оскільки не скасовує та не пом`якшує відповідальність особи. Отже, з моменту набрання чинності частини 14 ст. 71 Закону №1404 у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, однак, та обставина, що заборгованість у позивача зі сплати аліментів, у сумі платежів за три роки утворилась станом на 01 серпня 2018 року та за період з 17 травня 2005 року та 01 січня 2014 року за кожною із постанов, тобто до набрання чинності зазначеної норми закону, виключає можливість для застосування вказаної норми під час прийняття оскаржуваних постанов, внаслідок чого вони є протиправними та підлягають скасуванню. З огляду на викладене позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

23.06.2020 року відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №2-808/2006 виданим 08.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у розмірі 150 грн. щомісячно до зміни матеріального або сімейного стану сторін. На момент винесення постанови державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів складала 22675,75 грн. Керуючись ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», 07.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості у розмірі 22675,75 грн. Також представник відповідача вказав, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №2-2806/05 виданим 12.10.2005 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 17.05.2005р. і до повноліття. Під час розрахунку заборгованості по аліментам, державним виконавцем були враховані всі законні способи оплати ОСОБА_1 аліментів. На момент винесення постанови державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів складала 81059,10 грн. Керуючись ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості у розмірі 81059,10 грн. Представник відповідача вказав, що оскаржувані постанови в повній мірі відповідають вимогам ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на що просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи заперечень відносно адміністративного позову до суду не надав.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. 23.06.2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача в порядку письмового провадження.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. У відзиві на адміністративний позов представник відповідача просив розглянути справу за відсутності представника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Заяв або клопотань від представника третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з положеннями ч.1, ч.3 та ч.9 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанов про накладення штрафу від 07 вересня 2018 року за ВП №50144596 та ВП №50144230, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України Про виконавче провадження, згідно зі ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувають:

- виконавче провадження ВП №50144230 за виконавчим листом №2-808/2006 виданим 08.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у розмірі 150 грн. щомісячно до зміни матеріального або сімейного стану сторін.

- виконавче провадження ВП №50144596 за виконавчим листом №2-2806/05 виданим 12.10.2005 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.05.2005р. і до повноліття дітей.

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в межах виконавчого провадження ВП №50144596, 07 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої встановлено, що за період з 17.05.2005 року по 01.08.2018 року за виконавчим листом №2-2806/05 виданим 12.10.2005 року Фрунзенським районним судом міста Харкова у боржника наявна заборгованість в розмірі 81059,10 грн. зі сплати аліментів, та на позивача накладений штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості за сплати аліментів на користь стягувача в розмірі 40529,55 грн.

Також судом встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП №50144230, 07 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 01.08.2018 року за виконавчим листом №2-808/2006 виданим 08.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова у боржника наявна заборгованість в розмірі 22675,75 грн. зі сплати аліментів, та на позивача накладений штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості за сплати аліментів на користь стягувача в розмірі 11337,87 грн..

Не погодившись з вказаними постановами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Україна є правовою державою, у якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі й мають відповідати їй (стаття 1, частини перша, другої статті 8 Основного Закону України).

За правилами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" статтю 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: "14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Закон України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" набрав чинності 28.08.2018 року.

Як свідчать матеріали справи позивач 07.09.2018 року був притягнутий до відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів за періоди з 17.05.2005 року по 01.08.2018 року та з 01.01.2014 року по 01.08.2018 року по відповідним виконавчим провадженням на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виявлення такого порушення виконавчою службою).

Проте, вказаний вид відповідальності у вигляді накладення на боржника штрафу введений в Законі України Про виконавче провадження лише 28.08.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, надає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Отже, оскільки заборгованість позивача щодо сплати аліментів утворилась з 2005 та 2014 років, відповідно, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" введена лише з 28.08.2018 року, то з урахуванням ст. 58 Конституції України на позивача не може бути накладено штраф з розрахунку всієї суми заборгованості.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності застосування до ОСОБА_1 штрафу на підставі ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", а тому оскаржувані постанови про стягнення штрафу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в ухвалах від 22.07.2019 року по справі № 620/655/19, від 02.09.2019 року по справі № 520/3935/19 та від 23.12.2019 по справі № 567/456/19.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, майдан Свободи, будинок 5, Держпром, під`їзд 1, поверх 6, місто Харків, 61022), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 07 вересня 2018 року винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною у виконавчому провадженні №50144596, якою на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 40529 грн. 55 коп.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 07 вересня 2018 року винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зибуновою Юлією Олександрівною у виконавчому провадженні №50144230, якою на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 11337 грн. 87 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, майдан Свободи, будинок 5, Держпром, під`їзд 1, поверх 6, місто Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та проголошено 25.06.2020 року.

Суддя Біленський О.О.