Справа № 320/2793/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року № 320/2793/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.12.2019 №0-1031, від 21.12.2019 № 0164769/1-5605-1031, від 23.01.2020 №0-1031, від 21.12.2019 №0-1031, від 21.12.2019 № 0164770/1-5605-1031, від 23.01.2020 № 0-1031 Головного управління ДПС у Київській області.

В обгрунтування таких вимог позивач зазначив, що спірними рішеннями йому нараховано податкові зобов`язань за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, на загальну суму 21 620,59 грн. за 2017-2019 роки, в тому числі: 5 037,14 грн. (за 2017 рік), 5 846,51 грн. (за 2018 рік), 6 553,18 грн. (за 2019 рік), 1 153,17 грн. (за 2017 рік), 1 340,39 грн. (за 2018 рік), 1 690,20 грн. (за 2019 рік). Позивач вважає, що має пільгу як пенсіонер, виходячи з положень ст. 266 ПКУ, до того ж, відповідна рада мала право надавати йому пільгу. Крім того, позивач звертає увагу, що не здає нерухоме майно в оренду, лізинг, позичку та не використовує його у підприємницькій діяльності.

При цьому, позивач зазначив, що визначення податкових зобов`язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або прийняте рішення про зміни до елементів вже встановленого місцевого податку.

Позивач зазначив, що в даному випадку, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, запроваджений рішенням Іртиської міської ради № 4586-65-VІ від 15.01.2015 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Ірпінь», а також рішення Київської міської ради від 28.01.2015 року № 58/923, згідно з якими визначено ставки податку, пільги з податку, що сплачується з об`єктів житлової нерухомості та пільгові категорії платників податку, які звільнені від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що за наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд має прийти до висновку, що положення статті 266 Податкового кодексу України, в даному випадку, не повинні підлягати застосуванню контролюючим органом при встановленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2017-2019 роки.

Ухвалою суду від 30.03.2020 в зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

Заперечуючи проти позову, відповідач у письмовому відзиві виловив думку про те, що нарахування позивачу спірними рішеннями податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає.

Окрім того, відповідач зазначив, що у зв`язку з технічною помилкою АІС Податковий блок, ППР №0-031, №0164769/1-5605-031, №0-1031, №0164770/1-5605-1031 від 21.12.2019 якими були визначені зобов`язання за 2017-2018 роки не відображаються у програмному забезпеченні, що унеможливлює нарахування зобов`язань за відповідні роки. Враховуючи вищезазначене Ірпінським управлінням були сформовані ППР №0-1031 від 23.01.2020 загальною сумою 5846,51 грн., та №0-1031 від 23.01.2020 загальною сумою 1340,39 грн., які відповідають зобов`язанням за 2018 рік та надіслані платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ШКІ 737). Податкові повідомлення-рішення з зобов`язаннями за 2017 рік будуть надіслані окремо. Враховуючи вищезазначене, ППР №0-031, №0164769/1-5605-031, №0-1031, №0164770/1-5605-1031 від 21.12.2019 є відкликаними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями, далі - ПК України).

Поняття, склад та порядок адміністрування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки були введені в Податковий кодекс України з моменту його прийняття у 2010 році в ст. 265 розділу XII «Місцеві податки та збори» ПК України. При цьому, згідно з п.п.265.1.1 п.265.1 ст. 265 ПК України (в редакції Закону № 2755-УІ від 02.12.2010 року) платниками цього податку визначені фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Згідно з п.1 розділу XIX «Прикінцеві положення» І1К України стаття 265 цього Кодексу набирає чинності з 01.01.2012 року.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71 -VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71) внесено низку змін до Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

З 1 січня 2015 року Законом № 71 внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Зокрема, розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості.

Відповідно до ст. 266.1.1. Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п.10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно. Згідно з п.10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з п.п.14.1.129і п.14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.266.3.1 ст. 266 ПКУ).

Відповідно до п. 266.7.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначено Порядок обчислення суми податку:

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного виду, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги житлової площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку - фізичній особі контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 265.6.1 пункту 265.6 статті 265 ПКУ базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відс. розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування (п.266.5.1 ст. 266 ПКУ).

Положенням п. 265.4.1 ст. 265 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних видів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Сільські, селищні, міські ради можуть збільшувати можуть збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена ним підпунктом.

Сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п. 266.4.2 ст. 266 ПКУ).

Органи місцевого самоврядування до І лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до абзацу першого цього підпункту (п. 266.4.2 ст. 266 ІІКУ).

Разом з тим пунктом 33 підрозділу 10 розділу XX ПКУ передбачено, що на 2015 рік ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПКУ. не можуть перевищувати 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м для об`єктів нежитлової нерухомості.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п. 266.6.1 ПКУ).

Згідно з пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 266.1.2 п.266.1 ст.266 ПКУ визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб.

Згідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.265 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільських, селищної або міської ради в залежності від місця розташування та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня звітного року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Згідно п.п. 266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 14.1.129 п.14.1 сг.14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема будівлі промисловості.

Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у праві власності фізичних осіб.

Згідно з п.п. 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п.266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 (із змінами та доповнення), далі ПКУ, базою оподаткування податком на нерухоме майно є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, яка обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-У1І із змінами та доповненнями в частині адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки гр. ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обліковується платником податку за наступні об`єкти нерухомого майна:

- квартира за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 63,9 кв.м.;

- житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 348.4 кв.м.

Суд звертає увагу, що на зазначені об`єкти пільга не застосована, пільга пенсіонера (за віком) для податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки ГІКУ або відповідними рішеннями місцевих рад не передбачена.

Перебування вказаного нерухомого майна у власності гр. ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно № 207437915 від 24.04.2020.

Згідно рішень Ворзельської селищної ради №267-20-УІІ від 23.02.2017 та №433-34-УІІ від 25.01.2018 ставка податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки встановлюються у розмірі 0,8% від мінімальної заробітної плати, отже тариф на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у смт. Ворзель складає:

- 2017 рік - 3200*0,8% = 25,6 грн.;

- 2018 рік - 3723*0,8%=29,78 грн.;

-2019рік - 4173*0,8%=33,38 грн.

Відповідно до відомостей занесених відповідним структурним підрозділом ГУ ДПС у м. Києві, ставка податку за об`єкти розташовані у м. Києві складає 1,125% від мінімальної заробітної плати, отже тариф складає:

2017-3200* 1,125%=36 грн.;

2018 - 3723* 1,125%=41,88 грн.;

2019- 4173*1,125%=46,95

Розрахунок зобов`язань за декілька об`єктів проводиться програмним забезпеченням автоматично з врахуванням питомої ваги кожного об`єкта. Формула для розрахунку податкових зобов`язань за окремий об`єкт виглядає наступним чином:

Загальна оподаткована площа * ставка податку * питома вага об`єкта.

Податковими повідомленнями рішеннями №0-1031 та №0-1031 від 23.01.2020 були визначені зобов`язання за 2019 рік. зокрема. ППР №0-1031 загальною сумою 6553,18 відповідає зобов`язанням за житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 Ворзель АДРЕСА_2 ,а ППР №0-1031 - за квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Вищевказані ППР були відправлені платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ШКІ 773) та були отримані платником особисто 25.01.2020.

У зв`язку з технічною помилкою АІС Податковий блок, ГІПР №0-031, №0164769/1-5605-031, №0-1031, №0164770/1-5605-1031 від 21.12.2019 якими були визначені зобов`язання за 2017-2018 роки не відображаються у програмному забезпеченні, що унеможливлює нарахування зобов`язань за відповідні роки. Враховуючи вищезазначене Ірпінським управлінням були сформовані ППР №0-1031 від 23.01.2020 загальною сумою 5846,51 грн., та №0-1031 від 23.01.2020 загальною сумою 1340,39 грн., які відповідають зобов`язанням за 2018 рік та надіслані платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ШКІ 737). Податкові повідомлення-рішення з зобов`язаннями за 2017 рік надіслані не були. Враховуючи вищезазначене, ППР №0-031, №0164769/1-5605-031, №0-1031, №0164770/1-5605-1031 від 21.12.2019 є відкликаними, підтвердження чого є інтегрована картка позивача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх рішень, нарахування позивачу спірними рішеннями податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки здійснено обгрунтовано та законно, відповідно суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.