Справа № 520/6042/2020
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 червня 2020 р. № 520/6042/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61024, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікули В.Ю., щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р. в розмірі 90805,97 грн., в межах виконавчого провадження №52193708 від 13.09.2016 р.; та постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору ВП № 59696495 від 06.08.2019 р. в розмірі 90805,97 грн. на підставі Постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р.;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р. в розмірі 90805,97 грн., в межах виконавчого провадження №52193708 від 13.09.2016 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю.;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору ВП №59696495 від 06.08.2019 р. в розмірі 90805,97 грн. на підставі Постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю.

Ухвалою суду від 19.05.2020 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу, та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень №52193708 та №59696495.

Відповідач надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини справи:

13.09.2016 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Лисаковим Є. С. винесено постанову про відкриття ВП № 52193708 на виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова № 642/7578/13-ц від 20.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості у розмірі 908059,74 грн. (а.с.13)

04.10.2018 р. Постановою заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 24.09.2018р. прийнято рішення про передачу ВП, за якою боржником є ОСОБА_1 , з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального правління юстиції у Харківській області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції для подальшого виконання.

27 серпня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду, про що повідомлено державного виконавця Пікулу В.Ю. листом від 05.11.2018 р. №12458/7-л.

05.11.2018 р. винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, змінено назву стягувача з ПАТ «Марфін Банк» на ПАТ «МТБ Банк».

11.03.2019 р. ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/7578/13-ц прийнято та затверджено мирову угоду від 27 серпня 2018 року, укладену між представником ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_1

30.07.2019 р. державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52193708, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 90805,97 грн. (а.с.15)

30.07.2019 р. державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №52193708 у розмірі 272,20 грн.

30.07.2019 р. закінчено виконавче провадження №52193708 у зв`язку з прийнятою ухвалою Ленінським районним судом м. Харкова у справі №642/7578/13-ц від 11.03.2019 р. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.14)

06.08.2019 р. державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59696495 на підставі постанови №52193708 про стягнення виконавчого збору, видану 30.07.2019 р., з боржника ОСОБА_1 (а.с.16)

Позивач зазначає, що 05.05.2020 р. ним було отримано інформацію про наявні відкриті виконавчі провадження про стягнення виконавчого збору № 59696375, № 59696495, № 61329560 з офіційного сайту Міністерства Юстиції Єдиного реєстру боржників. Вказує, що на дату подання цієї позовної заяви позивач не отримував від відповідача вказані вище постанови засобами поштового зв`язку.

Позивач вважає, що були відсутні законодавчо встановлені підстави щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору в рамках ВП №52193708 від 13.09.2016, так як не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV, які діяли на час стадії закриття вищезазначеного ВП, та такі, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 р., які діяли на час стадії фактичного виконання вищезазначеного ВП - тому є протиправними, та підлягають скасуванню.

З урахуванням викладених обставин справи суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який діяв на момент відкриття виконавчого провадження №52193708, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Так, відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача суму боргу за виконавчим листом №642/7578/13-ц від 20.06.2014 р., отже, у нього були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові від 30.07.2019 р. про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Так, з аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Слід зазначити, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, тобто, розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

Як встановлено судом з Єдиного реєстру судових рішень, за умовами мирової угоди між позивачем та ПАТ «МТБ Банк», затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі№642/7578/13-ц від 11.03.2019 р.:

- стягувач та боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією мировою угодою відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження;

- Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї угоди, покладаються на Боржника;

- Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї угоди не матиме жодних майнових претензій до Боржника, з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї угоди;

- Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності цією угодою він відмовляється від примусового виконання вказаного Рішення суду, після чого виконавче провадження №52193708, яке перебуває в провадженні старшого державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з виконання виконавчого листа по справі №642/7578/13, виданого 20.06.2014 Ленінським районним судом міста Харкова про стягнення заборгованості у сумі 908059,74 грн. підлягає закінченню;

- Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що укладення мирової угоди не є заходом примусового виконання рішень за допомогою якого державним виконавцем здійснюється стягнення або повернення заборгованості, а є способом добровільного врегулювання сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документу.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного суду від 09.10.2019 по справі №804/8290/16.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку, факт виконання рішення державним виконавцем і дій спрямованих на фактичне стягнення заборгованості не мали місця, оскільки сума з боржника на користь кредитора в примусовому порядку стягнута не була, з урахуванням того, що між кредитором та боржником були погоджені умови погашення боргу.

Крім того, необхідно зазначити, що доказів пред`явлення ухвали Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/7578/13-ц від 11.03.2019 р. про затвердження мирової угоди на примусове виконання у якості виконавчого документу відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження щодо виконавчого збору та стягнення виконавчого збору в сумі 90805,97 грн.

Щодо визнання протиправними дії державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з вищевикладеного, відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження щодо виконавчого збору.

Разом з тим суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватись з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Порушення вимог законодавства рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішеннями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту порушеного права у даному випадку буде визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р. в розмірі 90805,97 грн., в межах виконавчого провадження №52193708 від 13.09.2016 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю., та постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору ВП №59696495 від 06.08.2019 р. в розмірі 90805,97 грн. на підставі Постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю.

Оскільки саме зазначені постанови можуть створювати відповідні юридичні наслідки, а також зобов`язання вчинити певні дії. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікули В.Ю., щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р. в розмірі 90805,97 грн., в межах виконавчого провадження №52193708 від 13.09.2016 р.; та постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору ВП № 59696495 від 06.08.2019 р. в розмірі 90805,97 грн. на підставі Постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р.

За правилами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням викладених обставин справи та аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.72-77, 242-246, 255, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків,61024, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р. в розмірі 90805,97 грн., в межах виконавчого провадження №52193708 від 13.09.2016 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору ВП №59696495 від 06.08.2019 р. в розмірі 90805,97 грн. на підставі Постанови про стягнення виконавчого збору №52193708 від 30.07.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків,61024, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 червня 2020 року.

Суддя Сагайдак В.В.