Справа № 200/5747/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 червня 2020 р. Справа №200/5747/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної поліції України Департамент захисту економіки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України Департамент захисту економіки, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів, стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію грошового забезпечення у розмірі 252,30 грн.,

- стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 кошти, за час затримки розрахунку при звільненні. Сума на день подання позову складає 340059,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від судового збору відповідно до закону. Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону України "Про судовий збір" станом на момент звернення до адміністративного суду, а підстави для можливого звільнення від сплати судового збору встановлені статтею 5 вказаного Закону.

Згідно з матеріалами позову, позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Натомість, позивач покликається на те, що він звільнений від сплати судового збору підставі пунктів 8 та 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», та додав копію посвідчення як учасника бойових дій.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позивач безпідставно стверджує про наявність у нього такої пільги у даній справі, оскільки спір в ній не пов`язаний із захистом прав ОСОБА_1 , що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій.

При цьому, суд зазначає, що пункт 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Конструкція пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасник бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Із змісту заявлених позовних вимог та за матеріалами даної справи вбачається, що вимоги ОСОБА_1 не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій чи військовозобов`язаного, призваного на військову службу, а пов`язані з виконанням посадових обов`язків позивача саме на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки Національної поліції в Донецькій області.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №420/6866/19 (адміністративне провадження № К/9901/10198/20).

Щодо посилання позивача на пункт 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» як на підставу для звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що за зазначеною нормою Закону звільняються від сплати судового збору - особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. Докази того, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та з сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення з Відповідача на користь позивача невиплаченої індексації грошового забезпечення у розмірі 252,30 грн.

Як вбачається з позовної заяви, однією із вимог позивача є також стягнення з відповідача коштів за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд зазначає, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що за змістом приписів чинного законодавства України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, не відноситься до категорії справи, у якій позивач звільняється від сплати судового збору.

Таким чином, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимогу позивача про стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ (в усіх судових інстанціях).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з позовної заяви, позивач самостійно визначив суму за час затримки при звільненні на день подання позову у розмірі 340 059,15 грн.

Таким чином, при зверненні до адміністративного суду позивач повинен був сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 3 400,59 грн. (340 059,15x1%).

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу 10-денного строку з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста гривень) 59 копійок за наступними реквізитами: отримувач коштів Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37803368, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA4005075, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа) та надання суду оригіналу документу про сплату судового збору у визначеному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України Департамент захисту економіки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста гривень) 59 копійок.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя П.В. Кочанова