Справа № 460/3239/20
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2020 року м. Рівне № 460/3239/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , (далі - позивач), звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), про відмову засудженому ОСОБА_1 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оформленого протоколом № 2 від 15.01.2020.; 2) Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених заміни не відбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), про відмову засудженому ОСОБА_1 в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, оформленого протоколом № 2 від 15.01.2020; 3) Зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№96)» в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили, повторно розглянути матеріали щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України); 4) Зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№96)» в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили, повторно розглянути матеріали щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 кримінального кодексу України). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення прийняті формально, без належного обґрунтування, з порушенням критеріїв пропорційності, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Також стверджує, що рішення не відповідають закріпленим у статті 5 КВК України принципам кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань, зокрема, принципу справедливості, принципу взаємної відповідальності держави і засудженого, принципу диференціації та індивідуалізації виконання покарань, принципу раціонального застосування примусових заходів стимулювання право слухняної поведінки, тому такі рішення відповідача не можна вважати такими, що спрямовані на раціональне застосування засобів виправлення до позивача, як засудженого. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що Адміністрація державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)», після повного та всебічного дослідження документів ОСОБА_1 дійшла висновку про відмову щодо надання пільг засудженому, передбачених положеннями ст. 81, 82 Кримінального кодексу України. При цьому, комісія державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)», яка приймає такі рішення, є колегіальним органом, рішення на ній приймаються шляхом голосування членів комісії, які не обмежені в голосуванні за те чи інше рішення. Засідання комісії оформлюється протоколом. Процедурні питання при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем повністю дотримані, тому рішення є правомірним. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Позовна заява надійшла до суду 06.05.2020 року.

08.05.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено дату початку розгляду справи по суті. Цією ж ухвалою звільнено позивача від сплати судового збору за подання даного позову.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , засуджений 15.04.2019 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 263, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

З 27.12.2019 позивач відбуває покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)».

Рішеннями комісії державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по застосуванню до засуджених умовно-дострокового звільнення, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, зміні умов тримання засуджених шляхом переведення їх до колонії іншого рівня безпеки, згідно ст. 101 КВК України, застосування ст. 151-1 КВК України, подання матеріалів до суду для встановлення відносно засуджених адміністративного нагляду при звільнені по відбуттю строку кримінального покарання, ОСОБА_1 відмовлено в: застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 101 КВК України; застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України; застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Наведені рішення комісії оформлені протоколом № 2 від 15.01.2020.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ч. 1-3 ст. 81 Кримінального кодексу України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Положеннями ч. 1-5 ст. 82 Кримінального кодексу України визначено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

У разі заміни не відбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення (ч. 2 ст. 107 КК України).

За змістом ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок утворення, відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень (далі - підрозділ) установ виконання покарань (далі - установа) та слідчих ізоляторів (далі - СІЗО) з питань приймання до установ (СІЗО), обліку, переміщення під вартою (конвоювання) засуджених (осіб, які тримаються під вартою), звільнення їх з установ (СІЗО) та з інших питань, пов`язаних з виконанням вироків судів та інших судових рішень визначено Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 № 845/7 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.2012 за № 957/21269 (далі - Інструкція).

Розділом 6 вказаної Інструкції передбачено, що для розгляду питання про подання до суду - матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», в установі (СІЗО) створюється комісія у такому складі: голова комісії - начальник установи (СІЗО); члени комісії - заступники начальника установи (СІЗО), начальник оперативного підрозділу, начальник медичної частини та начальник підрозділу, який є секретарем комісії. До складу комісії також можуть включатися за їх згодою керівники загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів при установі, представники методично-виховної ради установи (педагогічної ради).

Пунктом 6.2 Інструкції визначено, що за три місяці до розгляду матеріалів на засіданні комісії підрозділ складає списки засуджених, які надаються для організації роботи з підготовки матеріалів заступнику начальника установи (СІЗО) із соціально-виховної та психологічної роботи, начальнику оперативного підрозділу, начальнику медичної частини, а щодо засуджених, які підпадають під встановлення адміністративного нагляду, також до відділу нагляду та безпеки установи (СІЗО).

Засідання комісії відбуваються у визначеному для цього приміщенні установи (СІЗО) в присутності засудженого, стосовно якого розглядається це питання (п. 6.3 Інструкції).

Засідання комісії проводяться не менше двох разів на місяць. Рішення комісії ухвалюється простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на її засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним (п. 6.4 Інструкції).

Відповідно до п. 6.5 Інструкції, засідання комісії оформлюється протоколом, який підписується головою та секретарем комісії. До протоколу комісії вносяться дані про те, які посадові особи були присутні на її засіданні, прізвище, ім`я та по батькові засудженої особи, за якими статтями Кримінального кодексу України вона засуджена, строк покарання та його початок, кількість попередніх судимостей, яка частина строку покарання відбута, дані про поведінку засудженого в період відбування покарання, прізвище та посада особи, яка ці відомості доповіла, результати голосування, а у разі прийняття рішення про відмову у застосуванні до засудженого положень статей 81,82, 107 Кримінального кодексу України зазначаються підстави відмови. Рішення комісії оголошується засудженому під особистий підпис на витязі з протоколу, який долучається до його особової справи.

Тобто, саме вказані комісії наділені виключним правом щодо застосування до засуджених осіб пільг передбачених КК України.

Матеріалами справи стверджується, що Державною установою «Городищенська Виправна Колонія (№ 96)» у своєму складі, наказом № 10/ОД-20 від 13.01.2020 затверджено склад комісії по розгляду питання щодо застосування до осіб позбавлених волі умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та зміни умов тримання.

15 січня 2020 року відбулось засідання комісії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» з розгляду питань щодо застосування до осіб позбавлених волі умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, та зміни умов тримання.

Згідно витягу із протоколу № 2 від 15.01.2020, у застосуванні до засудженого ОСОБА_1 пільги згідно ст. 81 КК України та згідно витягу із протоколу № 2 від 15.01.2020 у застосуванні до засудженого ОСОБА_1 пільги згідно ст. 82 КК України відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

На витягах із протоколу № 2 від 15.01.2020, міститься відмітки позивача про ознайомлення та напис про те, що із рішеннями адміністрації засуджений не згоден, бажає оскаржувати.

Судом встановлено, що адміністрація Державної установи «Городшценська виправна колонія (№96)» після повного та всебічного дослідження документів ОСОБА_1 дійшла висновку про відмову щодо надання пільг засудженому, передбачених положеннями ст. 81, 82 Кримінального кодексу України.

Так, згідно характеристики, затвердженої 09.01.2020 року, виконуючим обов`язки начальника державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» Гордієнком Ю.О., засуджений ОСОБА_1 раніше судимий два рази, по осатаній справі засуджений 15.04.2019 року Богуцьким районним судом м. Житомир за ст.ст. 187 ч. 4, 146 ч. 3, 28 ч. 3 - 263 ч. 1, 28 ч. 3 - 263 ч. 2, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. До дисциплінарної відповідальності, не притягувався. Заходи заохочення не застосовувались. Не вбачає суспільної необхідності у виконання робіт із благоустрою установи. Характеризується посередньо.

В свою чергу, у судовому порядку, рішення комісії оскаржується з приводу неналежної, на думку позивача, оцінки доказів, фактів та обставин щодо засудженого, при прийнятті рішення.

З цього приводу суд зауважує, що комісія є колегіальним органом, рішення на ній приймаються шляхом голосування членів комісії. Засідання комісії оформлюється протоколом. А Інструкція, яка регулює діяльність комісії, не обмежує права членів комісії на голосування за те чи інше рішення.

Остаточне рішення комісії визначається шляхом підрахунку голосів її членів і ухвалюється простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на її засіданні.

В той же час, суд не може перебирати на себе функції вказаної комісії та не має повноважень на здійснення перевірки рішення колегіального органу по суті, оскільки прийняття вказаного рішення відноситься до компетенції цього органу.

Крім того, вирішення питання щодо звернення до суду із поданням про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, здійснюється за результатами оцінки безпосередньо особи засудженого, згідно характеристики, його морально-психологічних якостей, вчинків тощо. Тому, доцільність надання пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, є процесом оціночним, яке вирішується членами комісії.

Суд уважає, що ч. 3 ст. 154 КВК України не є імперативною нормою у частині обов`язкового застосування установою пільги, оскільки за установою залишається право вибору на власний розсуд застосовувати у конкретному випадку дану пільгу чи ні, тобто застосування установою пільги є дискреційними повноваженнями останньої.

Враховуючи те, що вирішення питання щодо надання пільг ОСОБА_1 , передбачених положеннями ст. 81, 82 Кримінального кодексу України відноситься до виключної компетенції комісії, а також те, що з боку адміністрації колонії відсутні будь-які процедурні порушення при вирішення вказаних питань, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення відповідача від 15.01.2020 прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, правові підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Інші позовні вимоги про зобов`язання відповідача в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили, повторно розглянути матеріали щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України) та зобов`язання в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили, повторно розглянути матеріали щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України) не підлягають до задоволення з огляду на те, що вказані вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування рішень від 15.01.2020, оформлених протоколом № 2.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про визнання протиправним та скасування рішення комісії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), про відмову засудженому ОСОБА_1 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оформленого протоколом № 2 від 15.01.2020.; визнання протиправним та скасування рішення комісії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених заміни не відбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), про відмову засудженому ОСОБА_1 в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, оформленого протоколом № 2 від 15.01.2020; зобов`язання Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили, повторно розглянути матеріали щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України); зобов`язання Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили, повторно розглянути матеріали щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 кримінального кодексу України) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (Державна установа "Городищенська виправна колонія (№ 96)", 35341, Рівненська обл., с. Городище; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 );

2) відповідач - Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96)" (35341, Рівненська обл., с. Городище; ).

Суддя Комшелюк Т.О.