Справа № 640/19518/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/551
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2020 року № 640/19518/19

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

3-тя особа Перша Київська державна нотаріальна контора

Про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

визнання протиправними дій відповідача щодо надання Першій Київській державній нотаріальній конторі інформації не в повному обсязі про розмір недоотриманої пенсії матері позивача ОСОБА_2 , за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року;

зобов`язання відповідача надати Першій Київській державній нотаріальній конторі інформацію про розмір недоотриманої пенсії матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року;

виплати суми недоотриманої пенсії матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року.

Ухвалою суду від 28.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження згідно ст. 263 КАС України.

Ухвалу суду від 28.10.2019 року відповідачем отримано 01.11.2019 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов не надано.

Ухвалу суду від 28.10.2019 року третьою особою було отримано 07.11.2019 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Пояснень до суду не надано.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року у справі №761/48925/18 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк.

На підставі вказаного рішення суду 24.12.2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції в місті Києві зареєстровано смерть ОСОБА_2 , про що складено актовий запис № 21225 (підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 24.12.2018 року).

21.03.2019 року Першою Київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу, за якою спадкодавцем являється ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55555448 від 21.03.2019 року.

21.03.2019 року та 19.04.2019 р. (повторно) у зв`язку з заведенням спадкової справи Перша Київська державна нотаріальна контора направила запити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про надіслання довідки про наявність грошової суми (пенсії), яка підлягає виплаті на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (пенсія не отримана з жовтня 2014 року по день смерті).

16.05.2019 року листом № 103205 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, повідомило, що пенсія ОСОБА_2 була нарахована, але не виплачена за період з 10.05.2016р. по 30.11.2018р. в загальній сумі 53 334,78 грн.

04.06.2019 року Державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у вказаному свідоцтві майна ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 . Також зазначено, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з нарахованої, але не виплаченої пенсії з 10.05.2016р. по 30.11.2018р. в загальній сумі 53 334,78 грн., що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправними дії відповідача щодо надання Першій Київській державній нотаріальній конторі інформації не в повному обсязі про розмір пенсії ОСОБА_2 (матері) за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року.

Позивач зазначає, що 11.06.2019 року відповідач виплатив суму недоотриманої пенсії в розмірі 52447,96 грн., а не 53334,78 грн., тобто за період з 06.2016р. по 30.11.2018р., а не з жовтня 2014 року.

Також позивач зазначає, що саме у період з жовтня 2014 року по дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 мати - ОСОБА_2 не отримувала пенсію, оскільки через свій стан здоров`я не могла виїхати з тимчасово окупованої території України та стати на облік як внутрішньо переміщена особа.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві - відзиву на позов не надало.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16.12.1993 р. № 3721-XII, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь - якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ст. 4 Закону № 1058-IV визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ст. 5 Закону № 1058-IV передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно зі ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Ст. 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно зі ст. 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону № 1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 недоотримала пенсійні виплати не з власної вини, а внаслідок того, що проживала в районі проведення антитерористичної операції - у м. Донецьку.

Місто Донецьк внесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, додаток 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. № 1207-VII тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 5 Закону №1207 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано до суду доказів того, що його матері ОСОБА_2 не виплачувалася пенсія саме у період з жовтня 2014 року по 30.11.2018 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві визначено період з 10.05.2016р. по 30.11.2018 р. в загальній сумі 53 334,78 грн., який було включено до спадщини, на яку видано свідоцтво.

Отже, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належного підтвердження щодо не виплати саме з жовтня 2014 року пенсії ОСОБА_2 - матері позивача, суд доходить висновку про відсутність можливості дослідження та встановлення даного факту, у зв`язку з чим доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що разі невиплати з незалежних від органу пенсійного фонду та від пенсіонера причин, слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV в частині виплати пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних вимог в даному випадку.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 22.06.2020 р.