Справа № 520/12344/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 р.Справа № 520/12344/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маргунас-Україна" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Біленський О.О., м. Харків) від 05.03.2020 року (повний текст складено 12.03.2020 року) по справі № 520/12344/19

за позовом Головного управління Держпраці у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маргунас-Україна"

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Держпраці у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до ТОВ «Маргунас-Україна» (, 62495, Харківська область, Харківський р-н, смт. Васищеве, вул. Промислова, буд. 17), до усунення порушень, шляхом заборони виробництва (виготовлення), виконання робіт, експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: заборонити експлуатацію обладнанню підвищеної небезпеки, а саме: резервуар для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 м3 зав. З замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року; заборонити експлуатацію опалювального газового котла АОГВ-50 зав. № 14212 в топковій адміністративної будівлі; заборонити виконання робіт з управління наземними транспортними засобами водіям автотранспортних засобів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до наказу від 05.08.2019 р. за № 1391 та направлення від 05.08.2019 р. за №03.03-03/2581 у період з 27.08.2019 року по 02.09.2019 року посадовими особами Управління Держпраці проведено позапланову перевірку ТОВ «Маргунас-Україна» на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. Під час проведення планової перевірки ТОВ «Маргунас-Україна» виявлено порушення нормативно-правових актів з охорони праці, з яких 20 (№ 23, 38, 39, 43, 44, 47, 48, 49, 54, 55, 56, 60, 61, 66, 67, 74, 76, 83, 86, 87) на момент подання позову, створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Цей факт підтверджується Актом перевірки від 02.09.2019 за № 19-03-03-5308/1084 та приписами від 02.09.2019 № 19-03-03-5308/10848-3482/5308, № 19-03-03-5308/10848-3483/5308, № 19-03-03-5308/10848-3484/5308, № 19-03-03-5308/10848-3485/5308, № 19-03-03-5308/10848-3484/5308, № 19-03-03-5308/10848-3492/0709, № 19-03-03-5308/10848-3493/0709, № 19-03-03-5308/10848-3494/0709. У зв`язку з виникненням загрози життю та/або здоров`ю людей з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей є підстави для заборони виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року по справі № 520/12344/19 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

В судовому засіданні представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу від 05.08.2019 р. за № 1391 та направлення від 05.08.2019 р. за № 03.03-03/2581 у період з 27.08.2019 р. по 02.09.2019 року посадовими особами Управління Держпраці проведено позапланову перевірку ТОВ «Маргунас-Україна» на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

Під час проведення планової перевірки ТОВ «Маргунас-Україна» виявлено 87 порушень нормативно-правових актів з охорони праці, з яких 20 (№ 23, 38, 39, 43, 44, 47, 48, 49, 54, 55, 56, 60, 61, 66, 67, 74, 76, 83, 86, 87) на момент подання позову, створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Цей факт підтверджується Актом перевірки від 02.09.2019 за № 19-03-03-5308/1084 та приписами від 02.09.2019 № 19-03-03-5308/10848-3482/5308, №19-03-03-5308/10848-3483/5308, № 19-03-03-5308/10848-3484/5308, № 19-03-03-5308/10848-3485/5308, № 19-03-03-5308/10848-3484/5308, № 19-03-03-5308/10848-3492/0709, № 19-03-03-5308/10848-3493/0709, № 19-03-03-5308/10848-3494/0709.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що на час розгляду справи неусунутими залишаються наступні порушення:

- пункт № 38. Не проведено технічне діагностування спеціалізованою організацією обладнання підвищеної небезпеки, а саме: резервуар для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 мі зав. 3 замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року, що є порушенням п. 21. «Порядку проведення, іспиту й експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів і устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого Постановою КМУ № 687 від 26.05.2004 року п. 4.1.2. ДСТУ 4046-2001 «Обладнання технологічне нафтопереробних, нафтохімічних та хімічних виробництв» Технічне діагностування. Загальні вимоги. Інформація про проведення технічного діагностування спеціалізованою організацією обладнання підвищеної небезпеки, а саме: резервуар для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 мі зав. 3 замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року не надана. Наказ по підприємству ТОВ «МАРГУНАС-Україна» № 0107-21му від 01.07. 2019 року «Про виведення із експлуатації основних засобів» не є підставою не проведення технічного діагностування резервуару для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 мі зав. 3 замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року, яка відпрацювала вже 30 років;

- пункт № 39. Не проведено позачерговий технічний огляд спеціалізованою організацією обладнання підвищеної небезпеки, а саме: резервуар для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 мі зав. 3 замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року, що є порушенням п. 9. «Порядку проведення, іспиту й експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів і устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого Постановою КМУ № 687 від 26.05.2004 року. Інформація про проведення позачергового технічного огляду спеціалізованою організацією обладнання підвищеної небезпеки, а саме: резервуар для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 мі зав. 3 замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року не надана. Наказ по підприємству ТОВ «МАРГУНАС-Україна» № 0107-21му від 01.07. 2019 року «Про виведення із експлуатації основних засобів» не є підставою не проведення технічного діагностування резервуару для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 м3 зав. 3 замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року, яка відпрацювала вже 30 років;

- пункт № 60. Не надані Акти перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання обладнання, після тривалої зупинки, що є порушенням п. 3.19 розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання». Суб`єктом господарювання, не надано Акт перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання;

- пункт № 67. Роботодавцем не забезпечено контроль за випуском на лінію, в рейс технічно справних транспортних засобів, що є порушенням розділу ХІІІ п. 1.12. Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62-12;

- пункт № 74. На підприємстві не проводяться щозмінні перед рейсові та після рейсові медичні огляди, що є порушенням розділу ХІІІ п. 1.13, розділу ІІ п. 2.4.. Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62-12, п. 1.4.,4.1 «Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів» затвердженого наказом міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 31.01.2013 №65/80, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2013 за №308/22840;

- пункт № 76. Працівники які зайняті на роботах, де є потреба у професійному доборі (роботи пов`язані з управлінням наземними транспортними засобами) водії автотранспортних засобів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не пройшли спеціальне навчання та перевірку знань відповідних нормативно-правових актів (Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62-12), що є порушенням п. 4.1. НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці».

Враховуючи те, що ці порушення усунуті не були, суд першої інстанції дійшов до висновку, що наявні підстави для вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що згідно наказу № 0107-21/му від 01.07.2019 р. відповідачем були виведені з експлуатації тимчасово основні засоби, в тому числі резервуар для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 м3 зав. З замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року. Вказав, що згідно п. 12 постанови КМУ № 687 від 26.05.2004 р., у разі коли через несправність або з інших причин неможливо провести технічний огляд устаткування в зазначений строк, роботодавець зобов`язаний зробити це достроково або припинити експлуатацію устаткування. Відповідачем, у зв`язку з неможливістю провести технічний огляд вказаного резервуару та після того коли візуальним оглядом резервуару для соляної кислоти було встановлено, що він потребує ремонту, було прийнято рішення, у відповідності з п. 12 постанови № 687 від 26.05.2004р., про тимчасове виведення з експлуатації цього обладнання. Таким чином, цей об`єкт тимчасово був виведений з експлуатації відповідачем, в ньому не зберігаються небезпечні речовини, а тому не створює загрози життю та здоров`ю людей.

Також апелянт зазначив, що перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання обладнання та перевірки контрольного випробування газопроводів на герметичність після тривалої зупинки здійснювались у відповідності з графіками проведення таких перевірок на підставі укладеного договору про технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання з оформленням відповідних актів. Такі обставини підтверджуються наступними доказами: договір № ЕКІ17156-18 від 21.03.2018р. технічного обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання, складеного з АТ «Харківгаз»; договір № 06ЕК1і3052-17 від 12.04.2017р. на експлуатацію складових газорозподільної системи; акт контрольного випробування газопроводів на герметичність від 03.10.2019р.; акт ревізії приладів і систем автоматики безпеки та регулювання обладнання від 03.10.2019р.; акт контрольного випробування газопроводів на герметичність від 20.09.2018р.; паспорт на газове господарство.

На підтвердження виконання пункту 60 акту перевірки, ТОВ «Маргунас-Україна» звернулось до відповідної організації - AT «Харківгаз», з якою були укладені відповідні договори на проведення таких випробувань та яке має відповідні дозволи від Держпраці України на проведення таких випробувань. Від AT «Харківгаз» було отримано відповідь стосовно наявності Актів перевірки контрольного випробування газопроводів на герметичність та перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки обладнання після тривалої зупинки та надані додаткові пояснення з цього приводу, що такі випробування були проведені та надані відповідні акти, а форми актів діючим законодавством не встановлені. Таким чином, технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання було підтверджено вказаними вище документами від підприємства AT «Харківгаз», яке здійснює фактичне його обслуговування у відповідності з діючим законодавством. Акти перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання обладнання, після тривалої зупинки, надавались під час перевірки для огляду, а потім і після проведення відповідних випробувань газового господарства за графіком 03.10.2019 р., тому порушень норм законодавства з охорони праці не має, а тому не створюються загрози життю та здоров`ю людей.

Апелянт також вказав, що на підприємстві ТОВ «Маргунас-Україна» автотранспортні засоби, а саме: - FORD EDGE, 2016 р.в.; Renault Dokker, 2017 р.в.; NISSAN QASHQAI, 2018 р.в. передані у володіння та користування (найм) фізичним особам на підставі укладених договорів №№ 0409/1; 0409/2; 0409/3 від 04.09.2019р., згідно яких, експлуатацію, технічний нагляд та таке інше автотранспортних засобів здійснюють фізичні особи на свій розсуд. Вказав, що на підприємстві відповідача, згідно штатного розкладу, на час проведення перевірки, були відсутні посади водіїв, та відповідач не є підприємством, яке здійснює перевезення пасажирів або вантажів, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

З приводу наведених вище доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон України № 877-V), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності (ч. 1 ст. 3 Закону України №877-V).

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Державна політика в галузі охорони праці визначена ст. 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-XII (далі - Закон України № 2694-XII), якою визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням. Державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Вимогами ст. 38 Закону України № 2694-XII визначено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 (далі - Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Основними завданнями Держпраці є: 1) реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; 2) здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні; 3) здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; 4) організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об`єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об`єктів Єдиної газотранспортної системи.

Згідно підпунктів 4, 16, 52 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за виконанням функцій державного управління охороною праці міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування; здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення та перевірки їх знань; зупиняє, припиняє, обмежує експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень та інших виробничих об`єктів, виготовлення та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва, виконання певних робіт, у тому числі пов`язаних із користуванням надрами, застосуванням нових небезпечних речовин, реалізацію продукції шляхом видачі відповідного розпорядчого документа у передбачених законодавством випадках, а також анулює видані дозволи і ліцензії до усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю працівників.

Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право звертатися у передбачених законом випадках до суду (п.п. 12 п. 6 Положення).

Наказом Держпраці України від 03.08.2018 № 84 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області, згідно пункту 1 якого, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері охорони праці, що створює загрозу життю та здоров`ю людей та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень. Адміністративний суд, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сфері охорони праці створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і не були усунуті суб`єктом господарювання, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування.

Поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та віднесено до сфери захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Колегія суддів зазначає, що при прийнятті рішення суд враховує, що життя та здоров`я людини має бути найвищою цінністю у суспільстві.

Недотримання правил у сфері охорони праці може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушуватиме конституційно закріплені права людей, зокрема тих, які працюють на підприємстві відповідача.

Судовим розглядом встановлено, що перевірка відповідача здійснювалась у відповідності до вимог Закону України № 877-V, Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області, затвердженим Наказом Держпраці № 84 від 03.08.2018 р.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб`єкт господарювання має право звернутися до відповідного центрального органу виконавчої влади або до суду щодо оскарження рішень органів державного нагляду (контролю).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався своїм правом на оскарження приписів, які складені за результатами проведення перевірки підприємства відповідача (а.с. 38-60, т. 1).

Що стосується встановленого порушення з приводу експлуатації обладнання підвищеної небезпеки без проведення технічного огляду, а саме: резервуару для зберігання соляної кислоти об`ємом 63 м3 зав. З замовлення 76131818 інв. № 85 1989 року, що вказано, як порушення пунктів № 38, 39, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7-12 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 687 від 26.05.2004 р. (далі - Порядок № 687), технічний огляд проводиться з метою визначення якості виготовлення, монтажу, ремонту, реконструкції і модернізації, умов та строку подальшої безпечної експлуатації устатковання, оцінки технічного стану складових частин, деталей або їх елементів, перевірки їх на відповідність технічним вимогам тощо (п. 7).

Проводиться первинний, періодичний (черговий) і позачерговий технічний огляд. Первинному технічному огляду підлягає устаткування перед введенням в експлуатацію. Періодичний (черговий) і позачерговий технічний огляд проводиться у строки, що встановлені нормативно-правовими актами з охорони праці та експлуатаційними документами виробника (п. 8).

Позачерговий технічний огляд устаткування проводиться у разі: введення його в експлуатацію після ремонту, реконструкції або модернізації; перерви в експлуатації більш як на 12 місяців; демонтажу та встановлення на новому місці; закінчення граничного строку експлуатації (із застосуванням видів робіт, що не використовувалися під час експертного обстеження); експлуатаційної чи деградаційної відмови, виявлення зносу (механічного або корозійного), залишкової деформації, тріщин, інших пошкоджень складових частин, деталей або їх елементів; аварії або пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру. В інших випадках позачерговий технічний огляд устаткування проводиться відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці або за ініціативою роботодавця. У разі закінчення граничного строку експлуатації, аварії або отримання пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру, виявлення зносу (механічного або корозійного), залишкової деформації, тріщин, інших пошкоджень складових частин, деталей або їх елементів, що перевищують допустимі значення, позачерговий технічний огляд устаткування проводиться за наявності позитивного висновку експертного обстеження (п. 9).

Технічний огляд устаткування проводить спеціалізована організація (крім первинного та позачергового, який проводить уповноважена організація у разі закінчення граничного строку експлуатації, виникнення аварії або пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру) (п. 10).

Роботодавець не пізніше ніж за 5 днів до дати проведення технічного огляду повідомляє про це у письмовій формі спеціалізовану організацію, а про проведення первинного або позачергового технічного огляду у разі закінчення граничного строку експлуатації, виникнення аварії або пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру, - уповноважену організацію (п. 11).

У разі коли через несправність або з інших причин неможливо провести технічний огляд устаткування в зазначений строк, роботодавець зобов`язаний зробити це достроково або припинити експлуатацію устаткування (п. 12).

Як вказував відповідач, у зв`язку з неможливістю провести технічний огляд вказаного резервуару та після того коли візуальним оглядом резервуару для соляної кислоти було встановлено, що він потребує ремонту, було прийнято рішення, у відповідності з п. 12 постанови № 687 від 26.05.2004 р., про тимчасове виведення з експлуатації цього обладнання.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що приписами п. 12 Порядку № 687 визначений обов`язок роботодавця, у разі коли через несправність або з інших причин неможливо провести технічний огляд устаткування, достроково провести такий технічний огляд або припинити експлуатацію устаткування. В межах спірних правовідносин судом встановлено, що у резервуарі, на час проведення перевірки зберігалася соляна кислота, що відповідачем не заперечувалося, а технічний огляд проведений не був, у зв`язку з тим, що візуальним оглядом резервуару для соляної кислоти було встановлено, що він потребує ремонту. На підставі цієї обставини був виданий наказ про тимчасове виведення з експлуатації цього обладнання. В той же час, з цього наказу не вбачається того, що підприємством відповідача припинено експлуатацію цього резервуару, як того вимагають приписи п. 12 Порядку № 687, з урахуванням того, що в ньому містилася соляна кислота, що є свідченням того, що вказаний ємність є об`єктом підвищеної небезпеки і з урахуванням виявленої необхідності проведення ремонту цього об`єкту, він створює реальну загрозу життю та здоров`ю працівників. Крім того, видання наказу про тимчасове виведення з експлуатації не звільняє суб`єкта господарювання від проведення технічного огляду устаткування в порядку та строки, що визначені Порядком № 687, а факт тимчасового виведення з експлуатації цього резервуару не свідчить про виконання відповідачем вимог припису в цій частині, так наслідок, відсутність факту порушення законодавства про охорону праці, а тому доводи апелянта в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується встановленого порушення з приводу експлуатації опалювального газового котла АОГВ-50 зав. №14212 в топковій адміністративної будівлі, без надання Актів перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання обладнання, після тривалої зупинки, що є порушенням п. 3.19 розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання», що вказано, як порушення пункту № 60, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.19 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 р. за № 674/27119 (далі - Правила № 285), зняття заглушки і пуск газу після тривалої зупинки (понад 3 доби) або ремонту установки допускається за наявності актів контрольного випробування газопроводів на герметичність, перевірки топок, газоходів, контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання.

Відповідачем до суду надавалися: акт контрольного випробування газопроводів на герметичність від 03.10.2019 р.; акт ревізії приладів і систем автоматики безпеки та регулювання обладнання від 03.10.2019 р.; акт контрольного випробування газопроводів на герметичність від 20.09.2018 р. (а.с. 185-187, т. 1).

З положень приписів п. 3.19 розділу V Правил № 285 вбачається, що зняття заглушки і пуск газу після тривалої зупинки (понад 3 доби) або ремонту установки допускається за наявності актів контрольного випробування, які повинні містити результати щодо: 1) випробування газопроводів на герметичність; 2) перевірки топок та газоходів; 3) перевірки контрольно-вимірювальних приладів і систем автоматики безпеки та регулювання. Разом з тим, надані відповідачем акти містять результати випробування газопроводів на герметичність та результати ревізії приладів (яких саме приладів у акті не відображено) і систем автоматики безпеки. Надані акти не містять інформації щодо проведення перевірки топок та газоходів, а тому не можуть слугувати належним підтвердженням виконання вимог припису в цій частині, а тому доводи апелянта в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується встановленого порушення з приводу того, що: 1) роботодавцем не забезпечено контроль за випуском на лінію, в рейс технічно справних транспортних засобів, що є порушенням: Розділ XIII п 1.12. Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62-12; на підприємстві не проводяться щозмінні передрейсові та післярейсові медичні огляди, що є порушенням розділу XIII п.1.13, розділу II п. 2.4 НПАОП 0.00-1.62-12 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті», п. 1.4; 4.1, «Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів», затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України 31.01.2013 № 65/80, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2013р. за № 308/22840; працівники які зайняті на роботах, де є потреба у професійному доборі (роботи пов`язані з управлінням наземними транспортними засобами) водії автотранспортних засобів: ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не пройшли спеціальне навчання та перевірку знань відповідних нормативно-правових актів (НПАОП 0.00-1.62-12 «Правила охорони праці на автомобільному транспорті»), що є порушенням: п. 4.1 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці», колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що за підприємством відповідача зареєстровані автотранспортні засоби, а саме: - FORD EDGE, 2016 р.в.; Renault Dokker, 2017 р.в.; NISSAN QASHQAI, 2018 р.в. передані у володіння та користування (найм) фізичним особам на підставі укладених договорів №№ 0409/1; 0409/2; 0409/3 від 04.09.2019р., згідно яких, експлуатацію, технічний нагляд та таке інше автотранспортних засобів здійснюють фізичні особи на свій розсуд (а.с. 215-217, т. 1).

Колегія суддів зазначає, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Положеннями ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України визначено, що підприємці (юридичні особи в тому числі) мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно зі ст. 47 Господарського кодексу України держава гарантує усім підприємцям, незалежно від обраних ними організаційних форм підприємницької діяльності, рівні права та рівні можливості для залучення і використання матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природних та інших ресурсів. Держава гарантує недоторканність майна і забезпечує захист майнових прав підприємця. Вилучення державою або органами місцевого самоврядування у підприємців основних і оборотних фондів, іншого майна допускається відповідно до ст. 41 Конституції України на підставах і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. 1.1. Правил охорони праці на автомобільному транспорті (НПАОП 0.00-1.62-12), вимоги Правил поширюються на суб`єктів господарювання, які організовують або здійснюють роботи на автомобільному транспорті (далі -підприємство).

Положеннями п. 1.8. Правил охорони праці на автомобільному транспорті визначено, зокрема, що: автомобільний транспорт - галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами; рейс - рух транспортного засобу від початкового до кінцевого пункту маршруту.

Приписами ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» також визначено, що автомобільний транспорт - галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб

населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Преамбула Закону України «Про дорожній рух» встановлює, що цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

З метою визначення здатності кандидатів у водії і водіїв до безпечного керування транспортними засобами проводиться медичний огляд. Існують такі види оглядів: попередні; періодичні; щозмінні передрейсові та післярейсові; позачергові огляди, зумовлені необхідністю. Організацію такого огляду забезпечує адміністрація підприємства, до штату якої входять водії (ст. ст. 45, 46 Закону України від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ «Про дорожній рух»).

Судовим розглядом встановлено, що на підприємстві відповідача, згідно штатного розкладу, на час проведення перевірки, були відсутні посади водіїв, та відповідач не є підприємством, яке здійснює перевезення пасажирів або вантажів. Також колегія суддів зазначає, що фізичні особи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , хоча і є працівниками підприємства відповідача, але ці особи не є водіями транспортних засобів в розумінні їх експлуатації як співробітниками ТОВ «Маргунас-Україна», оскільки вони експлуатують транспортні засоби, як водії - фізичні особи, що не було враховано позивачем під час проведення перевірки.

Що стосується посилання суду першої інстанції на те, що вказані порушення створюють загрозу життю та здоров`ю працівників відповідача, оскільки експлуатацію транспортних засобів, що належать відповідачу, здійснюється на підставі договорів позички, які в силу приписів п. 4 ст. 828 Цивільного кодексу України є нікчемними, оскільки недотримано форму укладення правочину, а саме відсутнє нотаріальне посвідчення, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п. 4 ст. 828 Цивільного кодексу України визначено, що договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Колегія суддів зазначає, що ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що наземні транспортні засоби - пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Підпунктом «b» статті 1 Європейської угоди, що стосується праці екіпажів транспортних засобів, здійснюючих міжнародні автомобільні перевезення (дата приєднання України 07.09.2005 р.) встановлено, що під «автомобілем» мається на увазі будь-який самохідний транспортний засіб, що використовується для перевезення на дорогах людей або вантажів або буксирування дорогами транспортних засобів, що використовуються для перевезення людей або вантажів; цей термін не включає сільськогосподарські трактори.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На підставі цього, суд зазначає, що всі автомобілі (і вантажні, і легкові) належать до самохідних транспортних засобів, а, отже, договір позички таких транспортних засобів не потребує обов`язкового нотаріального посвідчення.

Таким чином, Правила охорони праці на автомобільному транспорті не застосовуються на підприємстві ТОВ «Маргунас-Україна», а автомобілі експлуатуються фізичними особами самостійно на підставі укладених договорів, що свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) щодо заборони виконання робіт з управління наземними транспортними засобами водіям автотранспортних засобів, Зарушвілі Д.В., Ісаєву М.М. та Зарушвілі Т.В., а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року по справі № 520/12344/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маргунас-Україна" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року по справі № 520/12344/19 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року по справі № 520/12344/19 - скасувати в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) щодо заборони виконання робіт з управління наземними транспортними засобами водіям автотранспортних засобів, Зарушвілі Д.В., Ісаєву М.М. та Зарушвілі Т.В., та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року по справі № 520/12344/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 22.06.2020 року