Справа № 160/3198/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року Справа № 160/3198/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-
20.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, в якій просив:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20 лютого 2020 року № Ф-4143-53.
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.03.2020 ним було отримано оскаржувану вимогу, в якій вказано, що станом на 31.01.2020 його заборгованість зі сплати єдиного внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів становить 29 293,44 грн.
На думку позивача, вимога про сплату боргу від 20.02.2020 суперечить вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зважаючи на те, що підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 була припинена за рішенням суду у 2015 році. Також позивач зазначив, що відповідач не звертався до суду із позовною заявою про стягнення недоїмки за період з 21.10.2012 по 21.10.2015, а тому нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період після припинення підприємницької діяльності є незаконним.
Ухвалою суду від 25.03.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
15.04.2020 до суду засобами електронного зв`язку від представника Головного управління ДПС в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується, у тому числі, на підставі даних інформаційної системи фіскального органу, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Так, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, платник податків ФОП ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) був зареєстрований як фізична особа-підприємець 17.12.2010 та 16.03.2020 здійснено реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
З урахуванням вищевикладеного, представника Головного управління ДПС в Дніпропетровській області просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа підприємець 17.12.2010 та перебував на обліку в Дніпропетровській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Так, відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 у справі №804/9111/15 адміністративний позов Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності було задоволено та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 у справі №804/9111/15 набрала законної сили 21.10.2015.

Однак, представником відповідача до відзиву на позовну заяву було надано реєстраційні дані платника в ДПІ за неосновним місцем обліку по ОСОБА_1 в яких зазначено, що припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та зняття з обліку платника податків відбулось 16.03.2020.

Окрім того, в матеріалах справи містяться інтегровані картки платника за 2018-2020 з яких видно, що за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на 31.01.2020 обраховується борг у сумі 29 293,44 грн.

20.02.2020 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4143-53 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 29 293,44 грн.

Не погодившись з вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту, на його думку, свої порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» (далі - Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Частиною 1 ст. 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пункт 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 встановлює, що сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 вищевказаного Закону встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеною статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Пункт 3 частини 8 статті 9 Закону №2464 визначає, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5.1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

В той же час, п. 4 ч. 8 ст. 9 Закону №2464 встановлює, що періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449, передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується, у тому числі, на підставі даних інформаційної системи фіскального органу, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою, в свою чергу, є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в адміністративній справі № 826/11623/16.

Суд звертає увагу позивача, що в матеріалах справи містяться докази того, що реєстрацію припинення його підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця було здійснено 16.03.2020, а тому суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він не мав нараховувати та сплачувати єдиний внесок у вказані періоди, зважаючи на те, що підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена за рішенням суду у 2015 році.

Судом встановлено та у позовній заяві самим позивачем не заперечувалось, що ним до контролюючого органу податкова звітність не подавалась, доходів він не отримував, а тому, як наслідок, позивач повинен був сплачувати (враховуючи зміни до Закону України №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, що стосується платників, які перебувають на загальній системі оподаткування та якими не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року) суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, за 2017 рік сума єдиного внеску була 3200 грн. (мінімальна заробітна плата) х 22% = 704 грн./місяць, за 2018 рік ця сума була 3723 грн. х 22% = 819,06 грн./місяць та за 2019 рік 3706 грн. (мінімальна заробітна плата) х 22% = 918,06 грн./місяць.

Так, контролюючим органом ФОП ОСОБА_1 було зараховано єдиний соціальний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн. (704 грн. х 12 місяців); за 2018 рік був нарахований єдиний соціальний внесок на загальну суму 9828,72 грн. (819,06 грн. х 12 місяців); за 2019 рік був нарахований єдиний соціальний внесок на загальну суму 11016,72 грн. (918,06 грн. х 12 місяців).

Відповідно до матеріалів справи, нарахування єдиного внеску контролюючим органом за 2017 рік склало на загальну суму заборгованості 8448 грн.: нараховано єдиний внесок від 09.02.2018 на загальну суму 8448 грн.; за 2018 рік на загальну суму заборгованості 9828,72 грн.: 1 квартал 2018 у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018; 2 квартал 2018 у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018; 3 квартал 2018 у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018; 4 квартал 2018 у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 21.01.2019.

За 2019 рік загальна суму заборгованості складає 11016,72 грн.: 1 квартал 2019 у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019; 2 квартал 2019 у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019; 3 квартал 2019 у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2019; 4 квартал 2019 у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020.

Відповідно до п.1.5 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462) (далі - Порядок №1588), визначено що у зв`язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей): заяви за формою №8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктами 11.2 - 11.4 цього розділу; відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про припинення (закриття) відокремленого підрозділу; судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

Згідно до пп.1 п.11.17 розділу XI Порядок №1588, зняття з обліку платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку щодо платників податків, державна реєстрація припинення яких здійснюється згідно із Законом, підставою для зняття їх з обліку у контролюючих органах є надходження відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Дата зняття з обліку відповідає даті закриття останньої інтегрованої картки платника податків або даті отримання відомостей про припинення юридичної особи у разі, якщо на момент отримання таких відомостей були закриті всі інтегровані картки такого платника податків. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою №6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою №6-ОПП.

Оскільки судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) було здійснено лише 16.03.2020, суд доходить висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20 лютого 2020 року № Ф-4143-53 сформована контролюючим органом правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в задоволенні позовної заяви.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко