Справа № 200/12714/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 р. Справа№200/12714/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Запарі С.В.,

за участю:

представника відповідача - Тернинко С.М.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним податкове повідомлення-рішення від 7 вересня 2018 року № про застосування штрафних санкцій та скасувати його повністю; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 грудня 2018 року № про застосування штрафних санкцій.

В обґрунтування позову зазначено, що сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили, підприємству засвідчено настання обставин непереборної сили з 8 серпня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України,які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На теперішній час, сертифікат ТПП є діючим та є належним доказом, згідно статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від позивача та за наявності яких підприємство було позбавлене можливості здійснити своєчасну сплату податку, тому покладення відповідальності на платника у такому випадку не відповідає закону.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято на підстав актів камеральних перевірок з питань повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом з екологічного податку, якими встановлено порушення терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України. Відповідач вказав, що до позивача не можуть застосовуватися положення пп. 38.7. п.38 підрозділу 10 Перехідних положень Кодексу, оскільки м. Краматорськ, де здійснює діяльність позивач, не входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження ані до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Стосовно тверджень позивача про засвідчення обставин непереборної сили сертифікатами Торгово-промислової палати України, відповідач послався на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року по справі № 805/385/17-а (адміністративне провадження №К/9901/32011/18) та вказав, що дія окремого сертифіката (висновку Торгово-промислової палати України наданого у кожному конкретному випадку, обмежується датою надання такого сертифіката, а тому незважаючи на продовження дії антитерористичної операції у конкретному населеному пункті Донецької або Луганської областей, чинність такого документа може поширюватися на правовідносини, що виникли з дати початку АТО і до дати надання такого сертифіката (висновку). Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

20 лютого 2020 року відповідачем надано доповнення до відзиву в яких, щодо тверджень позивача про відстрочення виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі №805/5080/18-а про стягнення податкового боргу у сумі 1486213,01 грн. вказав, що судове рішення по стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 26 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкладено підготовче засідання до 30 січня 2020 року.

Протокольною ухвалою 30 січня 2020 року здійснено заміну відповідача: Головне управління ДФС у Донецькій області його правонаступником - Головне управління ДПС у Донецькій області.

Ухвалою суду від 30 січня 2020 року вирішено продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкласти підготовче засідання на 27 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року вирішено закрити підготовче провадження та призначити адміністративну справу до судового розгляду по суті на 24 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 24 березня 2020 року вирішено відкласти розгляд справи за клопотанням представника відповідача у зв`язку із запровадженням карантину через загрозу поширення вірусу СОVID-19.

Судове засідання було призначено на 16 червня 2020 року, про що повідомлено сторін.

У судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, докази належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, про причини неявки не повідомлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представникавідповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Комунальне підприємство "Донецький регіональний центр поводження відходами" (юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ , вул. Танкістів, б. 176, ), перебуває на податковому обліку у відповідача.

27 серпня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку за 3 квартал 2017 року Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами" за результатами якої складено Акт №177/05-99-44-07/34850326.

З висновків Акта убачається, що перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання з екологічного податку за 3 квартал 2017 року з порушенням строків, передбачених п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України, за що встановлена відповідальність пунктом 126.1 статті 126 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного Акта перевірки відповідачем 7 вересня 2018 року було сформовано податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») №, яким за затримку на 275 календарних днів сплати грошового зобов`язання з екологічного податку в сумі 200000 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 40000 грн.

11 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку за 2 квартал 2018 року, згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 7 вересня 2018 року Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами" за результатами якої складено Акт №373/05-99-44-07/34850326.

Згідно висновків Акта, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання з екологічного податку за 2 квартал 2018 року, з порушенням строків, передбачених п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України, узгодженого грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 7 вересня 2018 року з порушенням строків, передбачених п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, за що встановлена відповідальність пунктом 126.1 статті 126 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного Акта перевірки відповідачем 18 грудня 2018 року було сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку на 52 календарних днів сплати грошового зобов`язання зекологічного податку в сумі 186395,99 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 37279,20 грн.

При цьому позивачем надано сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 08 вересня 2014 року при здійсненні позивачем господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (а.с. 28).

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі №805/5080/18-а задоволено позовні вимоги Головного управління ДФС щодо стягнення з розрахункових рахунків Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами» на користь держави податковий борг на загальну суму 1486213,01 грн.

Так в загальну суму боргу включено податковий борг з податку з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах, яка виникла на підставі податкових декларацій з екологічного податку, зокрема за 3 квартал 2017 року від 2 листопада 2017 року на суму 293048,28 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року вирішено відстрочити виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року в адміністративній справі № 805/5080/18-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами" про стягнення податкового боргу у сумі 1486213 грн. 01 коп. на один рік до 30 липня 2019 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 240.1 ст. 240 ПК України платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються:

викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення;

скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти;

розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання);

утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені);

тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.

Згідно з п. 250.2 ст. 250 ПК України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

За приписами п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу, відповідно до пункту 100.1 статті 100 ПК України, є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Тобто, розстрочення (відстрочення) податкового боргу здійснюється виключно на платній основі, а плата (проценти) дорівнюють саме розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки відстрочення сплати податкового боргу є платним, то за відстрочення, що передбачено статтею 100 ПК України (за договором) платою є проценти, що дорівнюють розміру пені, розмір якої визначено пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України, а за відстрочення сплати податкового боргу за судовим рішенням - пеня, розмір якої визначено пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, а також те, що відстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись, в тому числі, і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, при такому відстроченні має враховуватись стаття 100 ПК України, яка містить правове регулювання з цього питання.

Рішення суду про відстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу шляхом відстрочення сплати боргу та не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді пені, передбаченої підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, а така пеня фактично і є платою за таке відстрочення.

Суд зазначає, що ухвала Донецького окружного адміністративного суду про відстрочення сплати податкового боргу не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді його несплати і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Як убачається з розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення від 7 вересня 2018 року №, при розрахунку суми штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку, враховано: податкова декларація екологічного податку за 3 квартал 2017 року № від 02 листопада 2017 року, додаток 3 № від 02 листопада 2017 року в сумі 293048,28 грн. по терміну сплати 19 листопада 2017 року, наявність переплати за особовим рахунком - 77128,43 грн., сума податкового зобов`язання, що підлягає сплаті - 215919,85 грн., дата фактичної сплати податкового зобов`язання - 21 серпня 2018 року, сума сплати за платіжним документом - 200000 грн., кількість днів затримки - 275, сума штрафної санкції 20% - 40000 грн.

Суд зазначає, що згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Отже, відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення (форма "Ш") від 7 вересня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку у сумі 40000 грн.

Згідно розрахунку штрафної санкції з платежу екологічний податок (код платежу 19010300) оскаржуваного ППР форма "Ш" від 18 грудня 2018 року № враховано: податкова декларація екологічного податку за 2 квартал 2018 року № від 7 серпня 2018 року, додаток 3 № від 07 серпня 2018 року в сумі 255939,45 грн., строк сплати узгодженого податкового зобов`язання - 19 серпня 2018 року, сума податкового зобов`язання - 186378,53 грн., дата фактичної сплати - 13 листопада 2018 року, кількість днів затримки - 86, сума штрафної санкції 20% - 37275,71 грн. та податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 7 вересня 2018 року - сума узгодженого податкового зобов`язання 40000 грн., строк сплати узгодженого податкового зобов`язання - 21 вересня 2018 року, дата фактичної сплати податкового зобов`язання - 13 листопада 2018 року, сума, яка була зарахована у сплату податкового боргу -17,46 грн., кількість днів затримки - 52, сума штрафних санкцій 20% - 3,49 грн.

Залік сплаченої суми згідно платіжного доручення № 485 від 13 листопада 2018 року в рахунок погашення наявного податкового боргу проведено згідно п.87.9 ст. 87 ПКУ та відображено в ІКП Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами" з платежу екологічний податок (код платежу 19010300).

Суд критично ставиться до посилань позивача на ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", як на підставу звільнення від виконання спірних зобов`язань, оскільки вони не містять норм, які звільняють позивача від обов`язку щодо сплати спірних податкових зобов`язань, а лише містять положення щодо порядку підтвердження обставин непереборної сили, які можуть бути використані для, звільнення від відповідальності за договірними зобов`язаннями чи для розстрочення податкових зобов`язань, тощо.

Вказаний закон взагалі не містить норм щодо звільнення суб`єктів від виконання обов`язків зі сплати екологічного податку.

Стосовно сертифіката (висновку) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4 як підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату сум узгоджених податкових зобов`язань, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Закон України від 02 вересня 2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 11 Закону №1669-VII, цей Закон набув чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень статті 10 Закону №1669-VII, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення відвідповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Так, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р місто Краматорськ Донецької області, на території якого позивач зареєстрований як юридична особа, включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 14 -1 Закону України 2 грудня 1997 року №671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні», в редакції Закону України №1636-VII від 12 серпня 2014 року (далі Закон №671/97-ВР), визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікта бо серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 статті 14 Закону №671/97-ВР визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений «Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня2014 року № 44(5), який набрав чинності з 18 грудня2014 року та чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі Регламент).

Статтею 6.1 Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону №671/97-ВР.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2 Регламенту).

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставину такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що на час виникнення спірних правовідносин, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин.

Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №805/385/17-а, який суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4 не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили, оскільки він виданий, більше ніж як за чотири роки до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 8 серпня 2014 року до моменту його видачі - 20 серпня 2014 року.

Зазначення у наведеному сертифікаті того, що на момент видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що він засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє. Навпаки, враховуючи, що в грудні 2014 року Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачу штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати екологічного податку та правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача на те, що при зверненні до суду комунальним підприємством сплачено судовий збір у розмірі 3842 грн., що підтверджується платіжним дорученням №505 від 23 жовтня 2019 року.

При цьому, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто за подання розглядає мого позову, майнового характеру на загальну суму 77279,20 грн. (37279,20 грн. + 40000 грн.), судовий збір повинен складати 2102 грн.

Таким чином, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивач може звернутися до суду з клопотанням про повернення суми надмірно сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства "Донецький регіональний центр поводження з відходами» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 16 червня 2020 року в присутності представника відповідача, повний текст рішення складено 22 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені статтею 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв