Справа № 583/1893/20
Суддя: Ярошенко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/1893/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.05.2020 року відносно нього поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Баштовим А.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 749383 за ч. 1 ст. 126 КУпАП в тім, що 12.05.2020 року о 23 год. 10 хв. в м. Охтирка по вул. Пушкіна, 132, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками поліції і на їх вимогу не надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Позивач зазначає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки, 12.05.2020 року о 23 годині 10 хвилин він взагалі не керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його батькові. За кермом даного автомобіля на той час перебував брат позивача ОСОБА_2 . Проте відповідач, не перевіривши дані паспорту громадянина України, встановив особу водія з поліцейської бази даних і вніс цю інформацію до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляду штрафу у розмірі 425 гривень.

Посилаючись на те, що вказані у постанові правила дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, позивач просить скасувати постанову серії ДП18 № 749383 від 12.05.2020 року, винесену поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштовим Андрієм Івановичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

27.05.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла до провадження судді Ільченко В.М. (а. с. 10).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 09.06.2020 року з повідомленням учасників справи. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується в строк не пізніше 09.06.2020 року (а.с. 11).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Ільченко В.М. у справі № 583/1893/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового А.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с 16).

09.06.2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з відводом головуючого судді Ільченко В.М. у справі, вказана справа передана до провадження судді Ярошенко Т. О. (а. с. 17).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 18.)

11.06.2020 року на виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 року позивачем надано оригінал квитанції про сплату судового збору (а.с. 20-21).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.06.2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 22.06.2020 року. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується в строк не пізніше 19.06.2020 року з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Вказані документи з урахуванням особливостей провадження у вказаній категорії справ відповідно до положень ст.286 КАС України вручені відповідачу в установленому законом порядку.

19.06.2020 року від відповідача Баштового А.І. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.26-39), в якому він просив залишити позовну заяву без задоволення. Пояснив, що 12.05.2020 року згідно розстановки сил та засобів роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області. Під час здійснення патрулювання на ввіреному квадраті близько 23 години 08 хвилин поблизу будинку № 123 по вул. Пушкіна в м. Охтирка Сумської області відповідачем було виявлено та зупинено автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом з недостатньо видимим заднім номерним знаком в темну пору доби.

Відповідач зазначає, що на виконання вимог ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України він підійшов до ОСОБА_1 , відрекомендувався йому, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, на вказану законну вимогу позивач не відреагував та не надав для перевірки зазначені документи.

Після цього поліцейський Баштовий А.І. роз`яснив ОСОБА_1 вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення.Цього ж дня, розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, відповідач виніс постанову серії ДП18 № 749383 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., яку останньому було одразу оголошено. Від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим її було надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням за вихідним номером 5139 від 13.05.2020 року.

Також, відповідач пояснив, що під час вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були враховані усні пояснення позивача у справі та відеозапис правопорушення, зафіксованого на сертифікований відеореєстратор Хіаоmі моделі Yi Саг DVR та відеореєстратор персональний мобільний DMT1. З вказаного відеозапису вбачається, що автомобілем «Volkswagen Transporter», номернийзнак НОМЕР_1 , з недостатньо видимим заднім номерним знаком в темнупору доби дійсно керував позивач ОСОБА_1 . Крім того, з відеозапису нагрудного відеореєстратора DMT1 ВМ0024 видно, що позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Оскільки, суд не вбачає підстав для розгляду даної справи з повідомленням (викликом) сторін, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а тому у відповідності до положень ст. ст. 4, 257, 260, 262 КАС України розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно із ст. 10 КАС України розгляд справ в адміністративних судах проводиться відкрито, крім випадків, визначених цим Кодексом, в розумінні ст. 4, 262 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. У такому випадку судове засідання не проводиться, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В розумінні ст.262 КАС України суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштовим А.І. 12.05.2020 року винесено постанову серії ДП18 № 749383 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 12.05.2020 року о 23 годині 08 хвилин в м. Охтирка по вул. Пушкіна, 123, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , з недостатньо освітленим заднім номерним знаком у темну пору доби, під час перевірки документів водій не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чимскоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 4).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі порушення водієм Правил дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно з п.п. а, б, г п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу, крім іншого, повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Відповідно до п.п. а п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Таким чином, об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, його об`єктивна сторона виражається у керуванні транспортними засобами особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування.

З аналізу приведених правових норм вбачається, що ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав зупинення поліцейським транспортного засобу. У випадку, якщо водій порушив Правила дорожнього руху поліцейський може зупинити транспортний засіб. А водій, у свою чергу, зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування. У разі відсутності при собі чи не пред`явленні водієм, зазначених документів передбачена адміністративну відповідальність у вигляді накладення на останнього штрафу у розмірі, визначеного ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд наголошує, що обов`язковою та, водночас, достатньою умовою для наявності у співробітника відповідного органу Національної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху, в тому числі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 № 749383 від 12.05.2020 року, факт вчинення позивачем правопорушення зафіксовано технічними засобами, що мають функції відеозапису, а самевідеореєстратором Хіаоmі моделі Yi Саг DVR, відеозапис з якого наданий відповідачем на диску (а.с. 45 ).

Так, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що побачивши під час патрулювання автомобіль «Volkswagen Transporter», номернийзнак НОМЕР_1 , з недостатньо видимим заднім номерним знаком в темнупору доби, поліцейський зупинив вказаний автомобіль, представився пояснив причину зупинки. За кермом вказаного автомобіля перебував позивач, що чітко проглядається з відеозапису наданого відповідачем. На вимогу інспектора поліції пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водій вказані документи не надав. Інспектором поліції роз`яснено водію, що у разі не пред`явлення вказаних документів, ним буде винесена постанова про накладення на водія адміністративного стягнення за ст. 126 ч. 1 КУпАП. Водій вимогу інспектора поліції не виконав, а тому інспектор поліції роз`яснив йому його права передбачені ст. 63 Конституції України та с. 268 КУпАП, встановив особу водія та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 КУпАП, яку ОСОБА_1 отримувати відмовився.

При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором встановлена особа правопорушника.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що під час встановлення особи водія транспортного засобу, він хоча і не називав своє ім`я, але коли інспектор поліції звернувся до нього, як ОСОБА_2 , він це заперечив.

Вказане спростовує доводи позивача про те, що 12.05.2020 року він взагалі не керував автомобілем «Volkswagen Transporter», номернийзнак НОМЕР_1 , а під час зупинки вказаного транспортного засобу за кермом був його брат ОСОБА_2 , так як з відеозапису чітко проглядається, що за кермом автомобіля перебував саме позивач.

Суд зауважує, що зазначений відеозапис, який був наданий відповідачем до матеріалів справи є належним доказом в адміністративній справі, оскільки він прямо свідчить про наявність та обставини правопорушення, а також про його наявність безпосередньо зазначено в самій оскарженій постанові.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що винесена поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Баштовим А.І. постанова серії ДП18 № 749383 від 12.05.2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП є правомірною, оскільки під час судового розгляду справи встановлено факт порушення позивачем вимог 2.4 Правил Дорожнього руху України.

При цьому, Європейський суд з прав людини, у рішенні від 29.06.2007 року у складі Великої палати у справі "Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства", постановив, що будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, на виконання вимог ст. 77 КАС України, надав суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Так, непред`явлення для перевірки на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб та страхового полісу, що підтверджено відеозаписом, є доказом факту вчиненням позивачем як водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи позивача, викладені в позові є надуманими, не підтверджуються в установленому законом порядку, не заслуговують на увагу.

Висновок суду.

Таким чином, оцінюючи надані в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, перевіряючи чи прийнято відповідачем постанову обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, правопорушення мало місце, кваліфіковано вірно, стягнення застосовано в межах санкції статті за скоєне правопорушення, порушень прав позивача не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Т.О. Ярошенко