Справа № 308/6435/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/6435/17 пров. № А/857/4648/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2020 року в справі №308/6435/17 (суддя Деметрадзе Т.Р., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0862/30500/17 від 21.06.2017, провадження у справі закрити.

Рішенням від 17 січня 2020 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області адміністративний позов задовольнив повністю.

Постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Уретій С.В. №0862/20500/17 від 21 червня 2017 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України скасував, а провадження по справі закрив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Закарпатська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що із встановленого законодавством, зокрема, Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 17.11.05 №1118, Порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою транзиту, пояснення посадової особи митниці, яка здійснювала таке митне оформлення, 07.07.2016 автомобіль «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_2 , був оформлений у режимі транзиту на особу, яка пред`являла цей транспортний засіб для митного контролю, декларувала (у даному випадку усно) транспортний засіб та подавала відповідні документи, у яких була зазначена власником чи уповноваженою особою громадянка ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 від 06.02.2014.

Також, у своїх поясненнях від 02.05.2017, написаних власноручно, громадянка ОСОБА_1 не заперечує, що 07.07.2016 перетинала кордон через митний пост «Ужгород», знаходилася в автомобілі «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер Польської республіки НОМЕР_2 в якості пасажира та подавала відповідні документи для митного контролю. Більше того, у цьому поясненні вона не заперечувала і факт ввезення нею вказаного автомобіля, назвала і причину порушення терміну транзиту поломка автомобіля та перебування його на СТО, хоча підтверджуючих документів про ремонт так і не надала.

У ході перевірки заяви громадянина ОСОБА_2 , чоловіка позивачки, щодо законності ввезення на митну територію України автомобіля «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_2 , Ужгородським ВП ГУНП у Закарпатській області не встановлено жодних незаконних дій, вчинених третіми особами щодо громадянки ОСОБА_1 при ввезенні нею на територію України автомобіля.

Відтак, позивач ОСОБА_1 свідомо погодилася на прохання своїх знайомих за грошову винагороду перемістити через митний кордон автомобіль марки «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_2 , а виконувати зобов`язання про транзит і не мала наміру. Цей факт свідчить про умисний характер дій громадянки ОСОБА_1 .

Тому, оцінюючи її пояснення, які вона змінювала, слід зробити висновок про те, що 07.07.2016 під час митного оформлення у режимі «транзит» автомобіля «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_2 , вона свідомо назвала неправильно своє по батькові та адресу проживання з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, на переконання апелянта, постановою в справі про порушення митних правил громадянку України ОСОБА_1 на підставі та у порядку, що встановлені законом, було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача Бачинська А.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Позивач та її представник у судовому засіданні апеляційного суду заперечили вимоги апеляційної скарги та просять відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 02 травня 2017 року, біля 06 години 51 хвилин, ОСОБА_1 слідувала через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС в якості пасажира на автомобілі «Opel Zafira», номерний знак Польської Республіки НОМЕР_4 .

Під час здійснення митних формальностей, за допомогою інформації з баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС України, інспектором було встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 в режимі «транзит» 07.07.2016 року ввезла автомобіль «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_5 НОМЕР_2 , та до 02.05.2017 року вищевказаний автомобіль з митної території України не вивезла та в інший митний режим не заявляла.

За результатами розгляду справи, в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 . виніс постанову від 21.06.2017 року №0862/30500/17, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, за те, що вона перевищила встановлений статтею 95 Митного Кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , номерний знак Польщі НОМЕР_2 .

Не погодившись із винесеною постановою та заперечуючи факт ввезення автомобіля марки «BMW 318», позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що постанова в справі про порушення митних правил №0862/30500/17 від 21.06.2017 за ч.3 ст.470 МК України винесена посадовою особою Закарпатської митниці Держмитслужби без встановлення всіх обставин справи та без їх належної оцінки. Так, в матеріалах справи наявні розбіжності в даних про особу, яку митним органом притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та особою, яка згідно з базою даних ввозила транспортний засіб.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Статтею 470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 статті 470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Матеріали справи свідчасть, що 07.07.2016 року ОСОБА_1 ввезла на митну територію України через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби автомобіль «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , номерний знак Польщі НОМЕР_2 без письмового декларування та сплати усіх митних платежів.

Станом на 02 травня 2017 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили у відповідності до вимог ст.460 МК України позивач не надала.

Відповідно до ст.95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частина 1 ст.460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Судом встановлено, що доказів вивезення транспортного засобу за межі митної території України, чи неможливості його доставки до митного органу ОСОБА_1 не надавала, як і не надала жодних доказів про повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України, і судом таких не здобуто.

Крім того, позивач до митного органу із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили до завершення строку тимчасового ввезення не зверталася, а також під час розгляду справи про порушення митних правил відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, не надала.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідно до інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввезла на митну територію України саме ОСОБА_1 .

Так, згідно з п.7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до п.9 вказаних Правил не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, п.7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451, передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю: перевірка документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України; митний огляд (огляд та переогляд автомобільних транспортних засобів і товарів, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян); усне опитування громадян та посадових осіб підприємств; облік автомобільних транспортних засобів і товарів; взяття проб (зразків) товарів; використання службових собак, технічних та спеціальних засобів контролю; подання запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, наданих митним органам.

Зі змісту вказаних вище нормативних актів слід дійти висновку, що при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт наявності посвідчення водія на керування транспортним засобом та знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

При цьому, за умови неподання позивачем документів на транспортний засіб, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не подавала до митного органу, чи правоохоронного органу заяви щодо протиправних дій працівника Закарпатської митниці Держмитслужби, який здійснювала оформлення транспортного засобу, що ввозився на територію України.

Відповідно до пункту 14 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, митні органи для звітності ведуть облік ТЗ, що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, із застосуванням Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС).

Таким чином, доводи позивача про те, що вона кордон перетинала в якості пасажира цього транспортного засобу, а не водія, тому відсутні підстави для притягнення її до відповідальності за порушення митних правил, колегія суддів відхиляє з вищенаведених мотивів.

Частиною 1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ста.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Вказана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими, зокрема, є протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Позивач в обґрунтування відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, покликається на те, що жодного автомобіля в Республіці Польща вона не придбавала, згоди на купівлю не давала, у зв`язку з чим її чоловік ОСОБА_2 звертався із заявою до Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області щодо законності ввезення на митну територію України автомобіля «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , номерний знак Польщі НОМЕР_2 .

У ході перевірки поліцією заяви громадянина ОСОБА_2 були опитані заявник ОСОБА_2 , громадянка ОСОБА_1 , її знайомі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку за заявою ОСОБА_2 , затвердженого начальником Ужгородського ВП ГУПП в Закарпатській області від 08.06.2017, встановлено, що відносини, що склалися між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є цивільно-правовими, їх спір з приводу отриманих коштів та суті домовленості вирішується виключно судом.

Так, відповідно до зібраних свідчень ОСОБА_1 за попередньою домовленістю отримала відповідну суму грошей за ввезення на митну територію України, як стверджує сама позивач, товарів. Проте, за її ж словами, вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пройшовши митне оформлення, перетнули державний кордон, та не заїжджаючи на митницю Словацької Республіки, розвернулися на в`їзд в Україну.

Наведені обставини вказують на те, що єдиним товаром, який ввозився на митну територію України був саме автомобіль марки «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , а тому позивач не могла не розуміти та усвідомлювати, що саме за ввезення автомобіля вона повинна була отримати відповідну винагороду за попередньою домовленістю.

Крім того, в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 від 02.05.2017, написані нею власноручно, при складенні протоколу про порушення митних правил №0862/30500/17 від 02.05.2017, в яких позивач не заперечує, що 07.07.2016 перетинала кордон через митний пост «Ужгород», знаходилася в автомобілі «BMW 318», VIN: НОМЕР_1 , номерний знак Польщі НОМЕР_2 , в якості пасажира та подавала відповідні документи для митного контролю. Більше того, в поясненні вона не заперечує і факт ввезення нею вказаного автомобіля, та вказує причину порушення терміну транзиту поломка автомобіля та перебування його на СТО в Ужгороді. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем ремонт автомобіля затягнувся. У період з 07.07.2016 по 02.05.2017 ОСОБА_1 на митницю із заявою не зверталася.

Зазначене вище спростовує твердження ОСОБА_6 про те, що протокол про порушення митних правил щодо неї було складено внаслідок помилкових дій інспектора ОСОБА_7 та внаслідок внесення неправильних даних до електронних баз митних органів.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і покликання апелянта на те, що у витязі з АСМО «Інспектор» та даних диспетчера ЗМК наявна помилка щодо місця її проживання та вказівки по батькові позивача, адже зазначено ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 , оскільки дана інформацію відсутня у паспорті громадянина України для поїздок за кордон і вносилася до баз зі слів самої позивача.

Дані обставини не можуть вказувати на відсутність вини особи у вчиненні правопорушення, коли інші зібрані в матеріалах справи докази підтверджують протилежне.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами, розгляд питання про притягнення його до відповідальності здійснено відповідачем з дотриманням визначеного МК України порядку та встановленої процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №0862/30500/17 від 21 червня 2017 року прийнята правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Також колегія суддів враховує письмові пояснення ОСОБА_5 , згідно з якими ОСОБА_1 достовірно знала, що на її ім`я ввозиться саме автомобіль, за що і отримала грошову винагороду.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, порушив норми матеріального права, неповно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2020 року в справі №308/6435/17 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 22.06.2020.