Справа № 937/2729/20
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.06.2020
Справа № 937/2729/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19 червня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

секретаря судового засідання - Арифової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі, лейтенанта поліції Івасенко Каріни Євгенівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.04.2020 серії ДП18 №861418, справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1 , 05.04.2020 року керуючи автомобілем OPEL VIVARO, д/н НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М-18. Приблизно на 498 км був змушений зупинитись на вимогу відповідача, який повідомив йому, що він нібито порушив вимоги п.п. Д, п. 2.9 ПДР та ч. 2 ст. 122 КУпАП України, а саме: користувався засобами зв`язку під час руху транспортного засобу. Його пояснення, що засобами зв`язку він не користувався, відповідач не прийняв до уваги. Також ним було заявлено клопотання про розгляд справи за місцем його проживання та надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Зазначене клопотання Відповідачем було безпідставно відхилене і справу було розглянуто на місці зупинки, скористатись правовою допомогою він не зміг. Відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.04.2020 року серії ДП18 №861418. Зазначеною постановою його було визнано винним у порушенні п.п. Д, п. 2.9 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.. Вказана постанова є необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Крім цього, оскаржувана постанова складена з використанням бланку, який не відповідає вимогам Інструкції, зокрема не відповідають затвердженій формі (бланку 5) пункти 1, 5, 6, 7, 8, 9 оскаржуваної постанови, що є порушення принципу законності, закріпленого в ст. 7 КУпАП України. Використовуючи під час накладення адміністративного стягнення бланк постанови, який не відповідає затвердженому зразку, відповідач порушила порядок притягнення до адміністративної відповідальності та принцип законності провадження в справах про адміністративні правопорушення. Враховуючи це, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 04 травня 2020 року було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 19.06.2020 року.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сполохова Є.О. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутності позивача. Просить застосувати ст.22 КУпАП.

Відповідач інспектор Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі, лейтенант поліції Івасенко К.Є., до судового засідання не з`явилася. Так, 18.06.2020 року надала до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки, 05.04.2020 року близько 08 години 52 хвилин під час патрулювання поліцейськими на 497 км. автодороги М-18 Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта , було виявлено автомобіль Opel Vivaro, днз НОМЕР_2 , водій даного транспортного засобу керуючи ним користувався засобом зв`язку тримаючи його у руках, чим порушив п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху (ПДР). Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим, що позивачем було порушено п.2.9 «д» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Водієм даного автомобіля виявився ОСОБА_1 . Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 861418 від 05.04.2020 року та надано позивачеві для ознайомлення. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. Оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до ст.252 КУпАП поліцейським була винесена постанова про накладення стягнення на позивача. Дана Постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Під час винесення Постанови, позивач був ознайомлений зі своїми правами, факт наявності правопорушення, а саме порушення п.2.9 «д» Правил дорожнього руху, за що згідно ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову та скасування Постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 861418 від 05.04.2020 року відсутні. Крім того, надала заяву, якою просить залишити позов без розгляду, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З вимог ч.1 ст. 72 КАС України вбачається, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність, в т.ч. за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку.

Відповідно до п.2.9 «д» ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 861418 від 05.04.2020, інспектором Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі, лейтенантом поліції Івасенко К.Є. , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., оскільки 05.04.2020 о 09-32год. на а/д М18, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ OPEL VIVARO д/н НОМЕР_1 користувався засобами зав`язку, тримаючи їх у руках /а.с.4/.

Враховуючи доводи позивача, який в позові вказав, що він, ОСОБА_1 , 05.04.2020 року керуючи автомобілем OPEL VIVARO, д/н НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М-18. Приблизно на 498 км був змушений зупинитись на вимогу відповідача, який повідомив йому, що він нібито порушив вимоги п.п. Д, п. 2.9 ПДР та ч. 2 ст. 122 КУпАП України, а саме: користувався засобами зв`язку під час руху транспортного засобу. Його пояснення, що засобами зв`язку він не користувався, Відповідач не прийняв до уваги. Також ним було заявлено клопотання про розгляд справи за місцем мого проживання та надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Зазначене клопотання Відповідачем було безпідставно відхилене і справу було розглянуто на місці зупинки, скористатись правовою допомогою він не зміг. На підставі викладеного позивач вважає, що постанова про притягнення його до відповідальності є незаконною. Заперечення, викладені відповідачем у відзиви на позовну заяву, суд вважає, що відповідач правильно дійшов висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( стаття 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП порушень чинного законодавства з боку інспектора поліції допущено не було. Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ухвалено з урахуванням вимог ст. 9, 10, 251, 252, 280 КУпАП та вона відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступень його вини, майнове становище, обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності скоєного адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступені його провини, пом`якшуючих обставин у справі, зокрема того факту, що, ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за даний вид правопорушення, скоєне ним правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків, суд приходить до висновку, що правопорушник усвідомив протиправність своєї поведінки, зробив для себе певні висновки, і є всі підстави вважати, що він не буде більш допускати такої поведінки, тому вважає можливим в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до нього заходів адміністративного впливу, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 20 березня 2020 року №540-IX».

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79,80, 114,122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 19, 20, 72-77, 90, 94, 192, 193, 210, 211, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 9, 10, 22, 33, 247, 251, 252, 283, 293 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», ст. 41 Закону України «Про дорожній рух, Правилами дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху", Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі, лейтенанта поліції Івасенко Каріни Євгенівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

На підставі вимог ст..22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.В.Колодіна