Справа № 320/6623/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6623/19 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Коротких А.Ю., Федотова І.В.,

при секретарі - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Релігійної громади Парафії Різдва пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Релігійної громади Парафії Різдва пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року Релігійна громада Парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 04 липня 2019 року № VІІ-52-1575 "Про початок процедури набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96";

- визнати протиправними дії Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області стосовно подання оголошення до місцевої газети "Трибуна праці" від 26 липня 2019 року № 30 наступного змісту: "Іванківська селищна рада повідомляє про виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (будівлі культової споруди), що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96. Можливі власники вказаного майна мають змогу протягом року з дня взяття на облік звернутися з підтверджуючими правовими документами до Іванківської селищної ради для зняття його з обліку як безхазяйного".

Ухвалою Київського окружного адміністративного від 05 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства та у зв'язку з тим, що пред'явлений позов жодним чином не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень, зокрема, з боку органу місцевого самоврядування - Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області. Наголосив, що спір стосується права власності на нежитлову будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто права цивільного, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що повноваження з ініціювання набуття права власності на безхазяйну річ віднесено ч. 2 ст. 335 Цивільного кодексу виключно до компетенції органу місцевого самоврядування, як суб'єкта владних повноважень. При цьому зазначає, що спір виник щодо реалізації відповідачем владно-публічних та управлінських функцій через прийняття рішення про ініціювання процедури набуття права комунальної власності на майно.

У межах встановленого судом строку відзиві на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що з оскаржуваного рішення від 04 липня 2019 року № VІІ-52-1575 вбачається, що таким рішенням з урахуванням вимог ст. 335 Цивільного кодексу України вирішено розпочати процедуру набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96. Викладене, на думку Київського окружного адміністративного суду виключає можливість розгляду і вирішення даного позову у порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, предметом позову є вимога про визнання протиправними та скасування рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 04 липня 2019 року № VІІ-52-1575 "Про початок процедури набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96".

Водночас, як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, рішенням Виконавчого комітету Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 10 вересня 2002 року № 254 визнано належність і право колективної власності на будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої в смт. Іванків по вул. Толочина, 96 Київської області за Іванківською православною общиною Різдва Пресвятої Богородиці УПЦ.

Відповідно до свідоцтва про право власності на приміщення церкви від 15 січня 2003 року, виданого Виконкомом Іванківської селищної ради, ціле нежиле приміщення, яке розташоване в селищі Іванків по вул. Толочина, 96, дійсно належить Іванківській православній общині Різдва Пресвятої Богородиці УПЦ на праві колективної власності.

Право власності на вказану нежитлову будівлю зареєстровано в БТІ 25 січня 2003 року під реєстровим № 63 в книзі № 14, що підтверджується листом Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" від 10 вересня 2019 року № 587.

Водночас, з оскаржуваного рішення від 04 липня 2019 року № VІІ-52-1575 вбачається, що таким рішенням з урахуванням вимог ст. 335 Цивільного кодексу України вирішено розпочати процедуру набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96.

Судова колегія звертає увагу на те, що правовідносини набуття права власності регулюються главою 24 Цивільного кодексу України, частини 1 та 2 статті 335 якого передбачають, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Таким чином, із самого визначення поняття "безхазяйна річ" слідує, що дана річ має бути такою, щодо якої право власності ніким не оспорюється.

Крім того, приписами ч. 2 ст. 335 Цивільного кодексу України встановлено, що після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, спори пов'язані із реалізацією органом місцевого самоврядування передбаченого нормами ст. 335 Цивільного кодексу України права мають розглядатися у порядку цивільного судочинства.

У контексті наведеного, колегія суддів наголошує, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, пред'явлений позов жодним чином не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень, зокрема, з боку органу місцевого самоврядування - Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, спір за пред'явленим позовом має очевидний цивільно-правовий характер, оскільки виник з приводу права власності на нежитлову будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої в смт. Іванків по вул. Толочина, 96 Київської області, на яку на підставі оскаржуваного рішення вирішено розпочати процедуру набуття права комунальної власності.

При цьому, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач, пред'явивши адміністративний позов, у дійсності оспорює право власності на нежитлову будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої за адресою: Київська область, смт. Іванків, вул. Толочина, 96.

Про наявність спору про право власності на нежитлову будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої за адресою: Київська область, смт. Іванків, вул. Толочина, 96, свідчить додане до позовної заяви рішення Виконавчого комітету Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 10 вересня 2002 року № 254, а також оскаржуване рішення від 04 липня 2019 року № VІІ-52-1575, з якого, серед іншого вбачається, що воно прийнято у зв'язку з тим, що Релігійна громада Парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області не надала Іванківській селищній раді жодних копій правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності на будівлю за адресою: смт. Іванків, вул. Толочина, 96.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що спір у справі, що розглядається, стосується права власності на нежитлову будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто права цивільного, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

За правилами абзацу 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Вищевикладене вказує на те, що позов, предметом якого є перевірка правильності визнання права власності на будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої за адресою: Київська область, смт. Іванків, вул. Толочина, 96, не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Релігійної громади Парафії Різдва пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, судом першої інстанції порушень норм процесуального законодавства допущено не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Релігійної громади Парафії Різдва пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено «22» червня 2020 року.