Справа № 320/4985/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2020 року № 320/4985/19
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови йому в призначенні пенсії згідно Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 21.03.2016;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо призначення йому пенсії згідно Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку на 10 років та зобов`язати призначити йому пенсію згідно Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку на 10 років, з 22.12.2015.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою як особа, яка відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Проте, рішенням від 21.03.2016 відповідачем відмовлено йому у призначенні пенсії, так як згідно наданих ним документів неможливо підтвердити період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження.

Вважає таке рішення протиправним та просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.12.2015 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 20.01.1993, категорія 2.

Позивач у період з 08.05.1986 по 11.05.1986 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою ВАТ «Бориспільської автобази від 27.02.1998 № 28.

Позивач 08.06.2011 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Переяслав-Хмельницькому із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням від 01.09.2011 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів про роботу в зоні відчуження.

Позивач повторно звернувся 22.12.2015 до Управління Пенсійного фонду України у м. Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням від 21.03.2016 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів про роботу у зоні відчуження, а саме довідки форми 122 або інших первинних документів, які б підтверджували факт роботи в зоні відчуження по ліквідації аварії на ЧАЕС..

Як слідує з матеріалів справи, про зазначене рішення позивачу стало відомо лише 19.08.2019.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 796-XII).

Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік знижується на 10 років

Зі змісту ст. 55 Закону N 796-XII випливає, що пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, призначаються лише учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Положеннями частин 1 та 4 ст.15 Закону N 796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Зазначеній категорії осіб згідно зі ст. 65 Закону N 796-XII за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Такі посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими зазначеним Законом.

Слід зазначити, що у відповідності до ст.10 Закону N 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з матеріалів справи, участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у травні 1986 році підтверджена наявною в матеріалах справи копією посвідчення 2 категорії від 20.01.1993 серія НОМЕР_2 , яка, що не заперечується відповідачем, надавалась позивачем при зверненні до відповідача за призначенням пенсії.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Суд звертає увагу, що правомірність видачі позивачеві посвідчення відповідачем у справі не оспорюється, воно видано відповідним уповноваженим органом виконавчої влади і є дійсним.

Як слідує з довідки ВАТ Бориспільська автобаза від 27.02.1998 № 28, ВАТ «Бориспільська автобаза» підтверджує, що ОСОБА_1 працював у 30-ти кілометровій зоні відчуження ЧАЕС по маршруту з 08 по 11 травня 1986, згідно відрядження від 08.05.1986 Переяслав ХМ. Прип`ять Переяслав ХМ. Оплата проведена у 2-х кратному розмірі.

Крім того, факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у травні 1986 року підтверджується посвідченням про відрядження № 362, довідкою від 02.12.1992 № 362, списком учасників для видачі посвідчень та нагрудних знаків працівникам апарату треста та підвідомчих організацій, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та зони відселення у 1986-1988 роках.

Враховуючи, що наданими позивачем документами в їх сукупності підтверджено період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.05.1986 по 11.05.1986, він має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, та свідчить про безпідставність відмови відповідача у її призначенні.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

За таких обставин та беручи до уваги встановлене судом право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи, що із заявою позивач звернувся до відповідача 22.12.2015, то така пенсія повинна бути призначена позивачу з 22.12.2015.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності своїх дій, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 205, 241, 245, 246, 257, 259-262, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 21.03.2016 № 1442/03.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити гр. ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку на 10 років, з 22.12.2015.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.