Справа № 826/16374/14
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника відповідача: Гришкова С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Традиція-98» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві до Малого приватного підприємства «Традиція-98» про стягнення коштів з рахунків у банку, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Малого приватного підприємства «Традиція-98», в якому просила: стягнути кошти з рахунків у банку в розмірі 3 102 957,27 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Малого приватного підприємства «Традиція-98» (04114, м. Київ, вул. Вишгородська, буд.46, код ЄДРПОУ - 30045559) кошти у розмірі 3 102 957 (три мільйони сто дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 27 коп. з рахунків платника податків у банках.

20 січня 2020 року Мале приватне підприємство «Традиція-98» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просило переглянути постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 19.11.2014 у справі №826/16374/14 за нововиявленими обставинами та скасувати її.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 залишено без руху заяву Малого приватного підприємства «Традиція-98» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 заяву Малого приватного підприємства «Традиція-98» про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва 19.11.2014 у справі №826/16374/14 за нововиявленими обставинами повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку з блокуванням діяльності підприємства, у Малого приватного підприємства «Традиція-98» була відсутня можливість оплачувати послуги фахівців, які б відслідковували протягом тривалого часу судові рішення відносно відповідача.

Вказує, що про наявність постанови Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №826/3200/14 (провадження № К/9901/4116/18), якою постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва, заявник дізнався лише 24 грудня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відтак, вказані обставини є підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2020 року Мале приватне підприємство «Традиція-98» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва 19.11.2014 у справі №826/16374/14 за нововиявленими обставинами.

Вказана заява обґрунтована тим, що підставою для задоволення позову у даній справі стала наявність узгодженості грошових зобов`язань, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями від 31.05.2013 № , № та від 07.10.2013 № , №.

У той же час, Мале приватне підприємство «Традиція-98» оскаржило до Окружного адміністративного суду м. Києва податкові повідомлення - рішення від 07.10.2013 № та № про застосування штрафних фінансових санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 у справі №826/3200/14 у задоволені позову відмовлено.

Втім, постановою Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №826/3200/14 касаційну скаргу Малого приватного підприємства «Традиція-98» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Як зазначає заявник у своїй заяві, про постанову Верховного Суду від 20.09.2019 у справі №826/3200/14 останній дізнався лише 24 грудня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 залишено без руху заяву Малого приватного підприємства «Традиція-98» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у зв`язку з тим, що заявником не сплачено судовий збір у повному розмірі та оскільки заявником пропущено процесуальний строк, передбачений статтею 363 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду з такою заявою.

У подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 заяву за нововиявленими обставинами повернуто без розгляду.

Повертаючи без розгляду вказану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не усунуто в повному обсязі недоліки, встановлені ухвалою суду від 27.01.2020, а саме не надано клопотання про поновлення строку звернення до суду та належних доказів підтвердження поважності причин такого пропуску.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набоало законної сили може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою вказаної статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу викладеного вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами визначено статтею 363 КАС України.

За приписами пункту 1 частини першої статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

У відповідності до частини другої вказаної статті з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстав, визначених пунктами 2, 3 частини другої та частиною п`ятою статті 361 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відтак, процесуальним законодавством встановлено два процесуальних строків протягом якого заявник має своє законне право реалізувати шляхом звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Так, один з таких строків встановлено протягом тридцять днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду, інший - не більше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Цей законодавчо встановлений десятирічний строк, є максимально допустимий для подання заяви, такі строки не можуть бути поновленими.

Згідно з положеннями частин другої - четвертої статті 366 КАС України протягом п`яти днів з дня після надходження заяви до адміністративного суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 364 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Отже, зі змісту вищеназваних норм процесуального закону випливає, що моментом, з яким законодавець пов`язує початок перебігу строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

У разі пропуску вказаного строку з поважних причин такий може бути поновлений за обґрунтованим клопотанням заявника. При цьому, в разі відхилення зазначеного клопотання, настає процесуальний наслідок у вигляді повернення заяви без розгляду особі, яка її подала.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи заяву за новивиявленими обставинами, заявник вказує про те, що підставою для перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року стала постанова Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №826/3200/14, про яку заявник дізнався лише 24 грудня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Слід відмітити, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Аналогічні положення викладено у частині першій статті 45 КАС України, за змістом якої учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Наведеними правовими нормами КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, особа, зацікавлена у перегляді остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для своєчасної реалізації такого права, використовувати у повному обсязі усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

При цьому, слід застосовувати принцип res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

У той же час, процедура ж скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним.

Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Відтак, встановлення законом процесуальних строків, в тому числі й для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави пропуску строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які унеможливили або значно ускладнили своєчасне, тобто у межах встановленого законом процесуального строку реалізацію права на подання такої заяви.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 21.05.2020 у справі №826/22361/15.

Як свідчать матеріали справи, обґрунтовуючи причини пропуску строку із зверненням до суду із вказаною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами стало те, що про існування постанови Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №826/3200/14 Мале приватне підприємство «Традиція-98» дізналось випадково 24.12.2019 з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки суд касаційної інстанції жодного разу не повідомляв про розгляд справи та не викликав в судові засідання.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно ухвали Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №826/3200/14 касаційний розгляд вказаної справи було призначено у письмовому провадженні з 20.06.2019 без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відтак, на переконання судової колегії, на момент постановлення Верховним Судом рішення від 20.06.2019 Мале приватне підприємство «Традиція-98» не було обізнане про винесення вказаного судового рішення.

Твердження суду першої інстанції про оприлюднення 25.06.2019 постанови Верховним Судом від 20.06.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень колегія суддів оцінює критично, оскільки знайомитись з судовими рішеннями у Єдиному державному реєстрі судових рішень є правом, а не обов`язком учасників судового процесу.

Крім того, слід зазначити, що з матеріалами справи №826/3200/14 представник Малого приватного підприємства «Традиція-98» Гриньковський С.П. ознайомився лише 24 грудня 2019 року, що підтверджується поданою ним заявою від 06.12.2019 про ознайомлення зі справою, яка була зареєстрована судом першої інстанції 09 грудня 2019 року та розпискою про отримання копії рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №826/3200/14.

При цьому, заявник не пропустив максимально встановлений десятирічний строк строк, встановлений пунктом 2 частини другої статті 363 КАС України, для подання заяви про перегляд судового рішення з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва 19.11.2014 у справі №826/16374/14 за нововиявленими обставинами є передчасним, оскільки приймаючи вказане рішення суд першої інстанції не перевірив обставини, наведені відповідачем у заяві про усунення недоліків щодо факту ознайомлення останнім з матеріалами справи №826/3200/14 лише 24 грудня 2019 року, а інші дані про можливу дату, з якої відповідачу стало відомо про існування постанови Верховного Суду, не встановив.

Відтак, постановивши ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права доступу до суду, що свідчить про порушення її права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст.5 КАС України.

Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді.

Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду - скасувати та направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Традиція-98» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук