Справа № 160/5226/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Справа № 160/5226/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
14.05.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу такі періоди роботи: з 11.07.1983 по 25.05.1985 у Павлоградському районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Дніпропетровської області; з 15.08.1989 по 25.01.1992 у Павлоградському районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Дніпропетровської області (з 25.09.1991 перейменоване у Павлоградське сільськогосподарське підприємство по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Родючість» Павлоградського району Дніпропетровської області); з 27.01.1992 по 19.08.2002 у Юр`ївському районному виробничому підприємстві по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Родючість» (з 26.06.1994 перейменоване у Юр`ївське державне підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім»);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 08.04.2020 року про призначення пенсії та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, прийняти відповідне рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 25.02.2020 року.
В обгрунтування позову зазначено наступне:
- позивач 18.02.2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, проте позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з незарахуванням всіх періодів роботи;
- крім того, відповідач не зарахував трудовий стаж й за інші періоди роботи, а саме: з 11.07.1983 по 25.05.1985 та з 15.08.1989 по 25.01.1992, так як в трудовій книжці при звільненні печатки нечитабельні, а в архівних довідках № 32-К та №31- К від 05.02.2020, виданих архівним сектором Павлоградської РДА, не вказано повне ім`я та по-батькові позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі №160/5226/20 за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, зазначивши: «Розгляд справи по суті розпочати з 03 червня 2020 року».
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
10.06.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на наступне:
- в трудовій книжці серія БТ НОМЕР_1 1602690 виявлено неналежне оформлення деяких записів, а саме: на сторінці 10 запис від 25.05.1985 про звільнення з роботи та на сторінці 12 запис від 25.01.1995 про звільнення з роботи завірені печатками, оттиски яких неможливо прочитати;
- в архівній довідці Юр`ївської районної державної адміністрації (вхід.№01-35- 474/0/63-20 від 02.04.2020) про заробітну плату Позивача за періоди роботи з лютого 1992 року по грудень 1993 року, за 1997-1998 роки, за 2000-червень 2002 роки в Юр`ївському державному підприємстві по виконанню агрохімічних робіт Райагрохім не зазначене повне ім`я та по-батькові. В довідках із заробітної плати № 31-К та № 32-К від 05.02.2020, виданих Павлоградською районною державною адміністрацією, не вказано повне ім`я, по-батькові.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , є громадянином України.
18.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та надав необхідні документи.
27.02.2020 року відділом з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №2050/03.05-17, якою відмовлено у призначенні пенсії, та зазначено про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують періоду роботи з 08.06.1979 року по 08.08.1979 року виправлення в даті звільнення в даті наказу, з 27.01.1992 року по 19.08.2002 року неможливо прочитати печатку підприємства та відсутнє прізвище відділу кадрів.
08.04.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та надав необхідні документи.
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стажперіод (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого облікуна підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 06.01.1978 року, відомо, що у трудовій книжці позивача містяться наступні записи за спірний період:
- з 11.07.1983 по 25.05.1985 містяться запис від 11.07.1983 про прийняття на роботу до Павлоградского РО «Сельхозхимия» (мовою оригіналу), наказ № 47к від 11.07.1983, та запис від 25.05.1985 про звільнення з вказаного підприємства, наказ № 30к від 25.05.1985. Повна назва підприємства - Павлоградське районне виробниче об`єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Дніпропетровської області (архівні довідки № 31-К від 05.02.2020 та № 158-к від 04.05.2020, видані архівним сектором Павлоградської РДА);
- з 15.08.1989 по 25.01.1992 у трудовій книжці наявні запис від 15.08.1989 про прийняття на роботу до Павлоградского РО «Сельхозхимия» (мовою оригіналу), наказ №68к від 16.08.1989, запис від 25.09.1991 про перейменування (мовою оригіналу) Павлоградского РО «Сельхозхимия» в Павлоградске сільгосппідприємство «Родючість», наказ № 1 від 25.09.1991, та запис від 25.01.1992 про звільнення з вказаного підприємства, наказ № 5к від 27.01.1992. Повна назва підприємства - Павлоградське районне виробниче об`єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Дніпропетровської області; після перейменування Павлоградське сільськогосподарське підприємство по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Родючість» Павлоградського району Дніпропетровської області (архівні довідки № 32-К від 05.02.2020 та № 158-к від 04.05.2020, видані архівним сектором Павлоградської РДА);
- з 27.01.1992 по 19.08.2002 у трудовій книжці містяться записи від 27.01.1992 про прийняття на роботу по переводу до Юр`ївського сільгоспідприємства «Родючість», наказ № 1 від 27.01.1992, від 26.06.1994 про перейменування Юр`ївського сільгоспідприємства «Родючість» в Юр`ївський «Райагрохім» та від 19.08.2002 про звільнення з Юр`ївського «Райагрохім», наказ № 12 від 19.08.2002, повна назва підприємства - Юр`ївське районне виробниче підприємство по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Родючість» (назва чітко зазначена на відбитку печатки підприємства у трудовій книжці), після перейменування - Юр`ївське державне підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім» (архівна довідка № 01-35-474/0/63-20 від 02.04.2020, видана архівним відділом Юр`ївської РДА).
Періоди роботи позивача з 11.07.1983 по 25.05.1985, з 15.08.1989 по 25.01.1992 та з 27.01.1992 по 19.08.2002 не зараховані до трудового стажу позивача.
Судом встановлено, що підставою для не зарахування вказаних періодів є те, що у трудовій книжці неможливо прочитати печатку підприємств, а в архівних довідках не вказано повне ім`я та по-батькові.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в подальшому в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412).
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
У період внесення записів про роботу ОСОБА_1 , не зарахованих відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).
Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відбиток печатки на трудовій книжці та на записах про звільнення не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність зображення печатки на записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В даному випадку, позивач звертає увагу суду, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим нечіткість відбитку печатки підприємства, з якого звільнено позивача, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
В листі відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №0400-0305-8/186620 від 16.04.2020 року зазначено, що спірний період роботи позивача був не зарахований через неможливість прочитати оттиски печаток, якими завірено звільнення позивача.
Проте, назву підприємства добре видно на печатці про прийняття позивача на роботу, оскільки відповідачем уточнено, що незрозумілими є лише печатки про звільнення, про незрозумілість печатки про прийняття на роботу позивача на вказаному підприємстві не вказано. Вказані печатки про прийняття та звільнення проставлені одним підприємством, відтак посилання позивача на неможливість читання назви підприємства в печатці про звільнення не є правомірною підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи.
Суд не погоджується з твердженням відповідача про необхідність підтвердження спірних періодів роботи уточнюючими довідками, оскільки, як встановлено з листа відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №0400-0305-8/186620 від 16.04.2020 року, факт початку роботи позивача на вказаних підприємствах, як і дата початку роботи, підпис уповноваженої особи та печатка підприємства, в органу пенсійного фонду сумнівів не викликає, відтак, факт роботи позивача є підтвердженим. І, як наслідок, є підтвердженою і дата звільнення з такої посади, оскільки претензій до зазначення дати та підпису уповноваженої особи про звільнення позивача відповідач не має. Сумнів у відповідача викликає лише відбиток печатки про звільнення, який в свою чергу проставлений тим підприємством, яким проставлено відбиток печатки про початок роботи, до якого у відповідача претензій не має.
Посилання відповідача на те, що в архівній довідці Юр`ївської районної державної адміністрації (вхід.№01-35- 474/0/63-20 від 02.04.2020) про заробітну плату позивача за періоди роботи з лютого 1992 року по грудень 1993 року, за 1997-1998 роки, за 2000-червень 2002 роки в Юр`ївському державному підприємстві по виконанню агрохімічних робіт Райагрохім не зазначене повне ім`я та по-батькові; в довідках із заробітної плати № 31-К та № 32-К від 05.02.2020, виданих Павлоградською районною державною адміністрацією, не вказано повне ім`я, по-батькові, не є підставою для не зарахування цих періодів роботи позивача до трудового стажу, оскільки як було встановлено судом вище, вказані періоди роботи підтверджуються належними записами в трудовій книжці позивача, які недостовірними визнані не були, відтак будь-які неточності в уточнюючих довідках не можуть слугувати підставою для не зарахування спірного періоду, оскільки факт роботи позивача підтверджено трудовою книжкою.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу такі періоди роботи: з 11.07.1983 по 25.05.1985 у Павлоградському районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Дніпропетровської області; з 15.08.1989 по 25.01.1992 у Павлоградському районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Дніпропетровської області (з 25.09.1991 перейменоване у Павлоградське сільськогосподарське підприємство по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Родючість» Павлоградського району Дніпропетровської області); з 27.01.1992 по 19.08.2002 у Юр`ївському районному виробничому підприємстві по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Родючість» (з 26.06.1994 перейменоване у Юр`ївське державне підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім»).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 08.04.2020 року про призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно