Справа № 613/359/20
Суддя: Харченко С. М.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №613/359/20 Провадження № 2-а/613/13/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м.Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ГРПП Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області Стадник Олександра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського ГРПП Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області Стадник Олександра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що він 4 листопада 2019 року рухався на належному йому автомобілі марки Cherry Tiggo регіональною автомобільною дорогою Р-46 Харків-Охтирка. В районі селища міського типу Пересічне (Харківська область) він був зупинений поліцейським ГРПП Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області Стадником О.В. Причиною зупинки, зі слів відповідача, стало те, що на його автомобілі «не працювали задні габаритні вогні». В подальшому, відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. При цьому позивач зазначає, що при винесенні постанови відповідачем не було дотримано положення ст.278 КУпАП, не було надано можливості ніяким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він ніде не міг зафіксувати свою позицію, так як протокол відповідачем не складався, та у оскаржувані постанові ніяким чином не відображені пояснення позивача або незгода з винністю. Відповідач у постанові стверджує, що позивачем порушено п.п.31.5 ПДР. Однак, вказаний пункт передбачає, що «у разі виникнення в дорозі несправностей, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту». Отже на думку позивача, вищевказана постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства України.

Позивач просить постанову від 4 листопада 2019 року серії ДП18 №288649 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву за змістом якої просив адміністративну справу розглянути за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач - поліцейський ГРПП Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області Стадник Олександр Валерійович в судове засідання не з`явився, хоча про дату, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. В установлений судом строк письмовий відзив на позов до суду не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що поліцейським ГРПП Дергачівського відділу поліції ГУНП Харківській області Стадник Олександром Валерійовичем відносно позивача у справі ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №288649 від 4 листопада 2019 року та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно Пленуму Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таких даних постанова не містить.

Виходячи із вищезазначених норм КУпАП, відповідач у справі повинен був з`ясувати і розглянути в сукупності всі докази у справі, скласти протокол та відібрати пояснення. Якщо ж він під час розгляду справи був би не згоден з поясненнями, він повинен надати їм відповідну оцінку або спростувати, керуючись ст.ст. 245, 252 КУпАП, оскільки закон, встановлюючи межі відповідальності, наділяє його функціями суб`єкта влади, що фактично здійснює правосуддя.

Позивач не визнає свою вину в інкримінованому правопорушенні.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, в оскаржуваній постанові серії ДП18 №288649 від 4 листопада 2019 року, відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова поліцейським Стадник О.В. винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій ОСОБА_1 в порушення вимог щодо всебічного повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Суд вважає, що строк на оскарження постанови позивачем ОСОБА_1 пропущено не було, оскільки він її отримав в електронному вигляді 18 березня 2020 року, 28 березня 2020 року (вихідний день) позовна заява була сформована в системі «Електронний суд» та 30 березня 2020 року (наступний день після вихідного) зареєстрована судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 247, 251, 254, 268, 283, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 9, 10, 72, 77, ч. 9 ст. 205, 229, 242-246, 250, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №288649 від 4 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення від 4 листопада 2019 року за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень, відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ