Справа № 420/3612/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3612/20
У Х В А Л А

15 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Любімова О.Є.

за участі:

представника позивача Абросимової Ю.Г. (на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про організацію самопредставництва інтересів командира військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_1 у судах та інших юрисдикційних органах», яким затверджено перелік уповноважених осіб, які здійснюють самопредставництво військової частини НОМЕР_1 )

представника відповідача Фомічова І.О. (адвокат, за ордером)

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , у якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заподіяну майнову шкоду у сумі 25201,78 грн.

Ухвалою суду від 04 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

З метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті проводиться підготовче провадження.

25 травня 2020 року від представника відповідача через канцелярію суду разом із відзивом на позовну заяву надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Підставою вказаного клопотання зазначено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, що згідно з ч. 3 ст. 123, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України має наслідком залишення позовної заяви без розгляду.

В клопотанні про залишення позову без розгляду представник відповідача не погоджується з позицією позивача, викладеною у клопотанні про поновлення строків звернення до суду, відповідно до якої цей позов подано з дотриманням строку, передбаченого ч. 1 ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», а саме протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що стаття 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлює строк, протягом якого особа може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, а не строк звернення до суду щодо стягнення шкоди, який визначається процесуальним законодавством, зокрема статтею 122 КАС України. При цьому, як вважає відповідач, тримісячний строк звернення до суду суб`єкта владних повноважень, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, та строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби в один місять, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, позивачем пропущено.

Також представник відповідача зауважив, що Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» набув чинності 31.10.2019 року та не має зворотної дії у часі. Натомість, факт заподіяння шкоди, як зазначає позивач, відбувся в 2015 році та був виявлений 24.04.2017 року. На час виникнення спірних правовідносин діяло та підлягає застосуванню Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 N 243/95-ВР. Відповідно до п. 5 зазначеного Положення час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

При цьому, на переконання представника відповідача, вказаних строк позовної давності визначений ст. 233 Кодексу законів про працю України та складає один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Отже, відповідач вважає, що вказані обставини, відповідно до ч. 3 ст. 123, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

У підготовчому засіданні 15 червня 2020 року представник позивача заперечував щодо заявленого відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

При зверненні до суду разом із позовом позивачем було надано клопотання про поновлення провадження у справі, мотивоване тим, що шкода, завдана військовій частині НОМЕР_1 , була виявлена під час проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року, за результатами чого було затверджено акт від 24 квітня 2017 року. Посилаючись на ч. 1 ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», згідно якої особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, позивач вважає, що початком відліку строку для звернення до суду з даним позовом є день наступний за днем коли виявлена шкода, а саме 25 квітня 2017 року.

З даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду шляхом надіслання позову засобами поштового зв`язку 23 квітня 2020 року.

На підставі викладеного представник позивача вважає, що строк звернення до суду дотриманий.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 10 червня 2020 року, представник позивача апелював доводам відповідача щодо не можливості застосування до спірних правовідносин Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», який набув чинності 31.10.2019 року, тим що вказаний закон був чинним та діяв на час звернення до суду із цим позовом, тому підлягає застосуванню у відносинах щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах розгляду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов наступного.

27 квітня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , у якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заподіяну майнову шкоду у сумі 25201,78 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 серпня 2015 року між військовою частиною НОМЕР_1 в особі колишнього командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 та ТОВ «ТЕХНОЮГ» був підписаний та зареєстрований договір № 31050/54 про закупівлю товарів за державні кошти на суму 25201,78 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті одна грн. 78 коп.). В подальшому із закуплених матеріалів були виготовлені 273 мішені, за результатами чого складено Акт виконаних робіт № 131 від 30 жовтня 2015 року, який затверджений колишнім командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 .

Проте, як стверджує позивач, відповідно до акту проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року від 24 квітня 2017 року, комісією було встановлено, що акт виконаних робіт №131 від 30 жовтня 2015 року підлягає скасуванню, оскільки фактично зазначені мішені були відсутні, а відтак майно списано з бухгалтерського обліку безпідставно. Інвентаризація майна бойової підготовки була проведена під час внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 .

Як зазначив позивач, з посиланням на положення ч. 2 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року, командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди. У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (ст. 12 закону).

Таким чином, підставою звернення до суду із цим позовом, як зазначає позивач, стало заподіяння шкоди державі у сумі 25201,78 грн. внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, покладених на колишнього командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , яка виразилась у нездійсненні належного контролю за дійсною наявністю військового майна, його використанням та рухом. Ця шкода полягає у безпідставному списанню з бухгалтерського обліку майна на суму 25201,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне правове регулюванню щодо визначення строків звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи містила попередня редакція КАС України від 01.09.2015 року (ст. 99).

Для вирішення питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду, судом встановлено, що початок відліку строку для звернення до суду з даним позовом обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

24 квітня 2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено Акт проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2017 року, яким встановлено, що акт виконаних робіт №131 від 30 жовтня 2015 року не відповідає дійсності та підлягає скасуванню.

З цього часу виявлено нестачу військового майна на суму 25201, 78 грн.

Як встановлено судом, до 31.10.2019 року питання щодо підстав і порядку притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами були визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР.

31.10.2019 року набув чинності Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX, яким визнано такою, що втратила чинність, Постанову Верховної Ради України "Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі".

Таким чином, на дату виявлення завданої шкоди, тобто 24.04.2017 року (дата затвердження Акту проведення вибіркової інвентаризації майна бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 ) спірні правовідносини були врегульовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР.

На підставі викладеного, суд відхиляє посилання позивача щодо застосування до спірних правовідносин Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», який набув чинності 31.10.2019 року.

Отже, 25 квітня 2017 року (наступний після 24 квітня 2017 року календарний день) є початком відліку строку для притягнення особи до матеріальної відповідальності у сумі 25201,78 грн.

Згідно з п. 5 вказаного Положення, час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

У разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди (п. 31 Положення).

Поняття позовної давності визначено цивільним законодавством.

Враховуючи, що Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, суд застосовує норми чинного на той час Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI.

Відповідно ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Статтею 72 Цивільного кодексу Української РСР було визначено, що скорочені строки позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР для окремих видів вимог, що випливають з відносин, регулювання яких віднесено до відання Союзу РСР, і цим Кодексом для інших вимог.

Водночас, статтею 257 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV також визначено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а приписами ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Судом встановлено, що Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, який є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові відносини щодо підстав і порядку притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, не встановлено спеціальну позовну давність щодо звернення до суду про відшкодування шкоди.

Таким чином, суд застосовує до спірних правовідносин загальні строки позовної давності, визначені цивільним законодавством.

На підставі викладеного, суд відхиляє доводи представника відповідача на те, що строк позовної давності, про який йдеться у п. 5 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, визначений ст. 233 Кодексу законів про працю України та складає один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про те, що на дату виявлення завданої у спірних правовідносинах шкоди, тобто 24.04.2017 року, строк притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного становив три роки з дня виявлення завданої шкоди.

Звернувшись до суду з даним позовом 24.04.2020 року (згідно штампу поштового відділення на конверті, у якому надійшов позов), позивачем дотримано строк, протягом якого особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності (три роки).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України перебіг строку звернення до суду обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог, а вказані підстави існували протягом трьох років, починаючи з 25.04.2017 року та відповідно до 25.04.2020, суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

В статті 123 КАС України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема після відкриття провадження у справі.

Так, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Водночас, вирішуючи у підготовчому засіданні питання щодо дотримання строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду цього позову, оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду не підтвердився.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 44, 122, 123, 240, 243, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 19 червня 2020 року.

Суддя О.В. Глуханчук