Справа № 160/4497/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/4497/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Герасимчука С.С.

представника відповідача Лукіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука Сергія Сергійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 р. (суддя Федоріщев С.С.) в справі № 160/4497/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (далі ГУ ДКСУ) про визнання неправомірними дій ДПП зі складення 26.08.2018 р. протоколу про адміністративне правопорушення, стягнення з Державного бюджету України на користь позивача завданої незаконними діями матеріальної шкоди в розмірі 16 223 грн., моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. шляхом безспірного списання органами ДКСУ з рахунків, на яких обліковуються кошти Держбюджету на відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 р. справа передана на розгляд Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не з`ясовані обставини стосовно заподіяння позивачу майнової шкоди діями відповідача ДПП, яка складається з надання правової допомоги адвокатом в загальному розмірі 16 223 грн., а також стосовно заподіяння моральної шкоди, хоча позивачем мотивовано, в чому полягає шкода, та доведено факт завдання такої шкоди.

На думку апелянта, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не довів обставини, за яких проігнорував всі доводи та аргументи позивача, в тому числі щодо «відсутності доведеності обставин, які відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України є доведеними та не підлягають доведенню під час розгляду адміністративної справи протиправна поведінка працівників патрульної поліції по відношенню до позивача».

Вважає неправильними висновки суду першої інстанції, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) поліцейські діяли в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, а факт закриття судом провадження про адміністративне правопорушення не свідчить про незаконність дій поліцейського. Зазначені висновки спростовуються постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2018 р. в справі № 202/5537/18.

Також зазначає, що судом першої інстанції порушено право особи на справедливий суд, оскільки рішення ухвалено за відсутності учасників справи, позивача не повідомлено про розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ДПП в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник відповідача ГУ ДКСУ до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача ГУ ДКСУ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2018 р. інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Шейко Д.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача, в якому зазначено про те, що останній керував автомобілем в м. Дніпрі, по вул. Калинова, перебуваючи при цьому з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2018 р. провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито за відсутністю складу правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт закриття судом провадження у справі про адміністративне правопорушення не свідчить про незаконність дій поліцейського, які оскаржує позивач, оскільки поліцейській діяв межах своєї компетенції на виконання вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений чинним законодавством. Поліцейськими відносно позивача вчинені певні процесуальні дії, направлені на фіксацію ознак адміністративного правопорушення й збір доказів наявності такого правопорушення, такі дії визначені нормами чинного законодавства, з метою реалізації повноважень поліції, забезпечення повного та об`єктивного розгляду уповноваженим органом питання щодо наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та необхідності його притягнення до адміністративної відповідальності. А відтак, такі дії не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування шкоди не мотивований.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову обґрунтованим, проте вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення, зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині відсутності мотивування висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог.

Судом встановлено, що 26.06.2018 р. інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Шейком Д.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем в м. Дніпрі, по вул. Калинова, перебуваючи при цьому з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2018 р. в справі № 202/5537/18 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрите за відсутністю складу правопорушення.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність дій поліцейського зі складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно позивача, а також наявність правових підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Статтею 23 Закону № 580-VIII визначені основні повноваження поліції, відповідно до пунктів 2, 3, 4, 8, 11 частини 1 якої поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 КУпАП встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 44-3, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина четверта і шоста статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина третя статті 126, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 152-1, статті 154, 155, 155-2-156, частини перша - четверта статті 156-1, статті 156-2, 159, 160, 162, 162-3, частина перша статті 163-17, статті 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 166-27, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Таким чином, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відноситься до компетенції посадових осіб органів Національної поліції.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (стаття 256 КУпАП).

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення встановлює Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р. за № 1496/27941 (далі Інструкція), пунктом розділу ІІ якої передбачено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Інструкція встановлює вимоги, які висуваються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відноситься до повноважень поліцейського.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом статті 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, перевірка правомірності дій уповноваженої особи при складенні протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, в цьому випадку місцевого загального суду, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Протокол про адміністративне правопорушення не є індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, відповідно до якого індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Також дії зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, дотримання уповноваженою особою процедури та порядку складення такого протоколу мають оцінюватися органом, в цьому випадку судом, що розглядав справу про адміністративне правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та не можуть бути предметом окремого оскарження в саме в порядку адміністративного судочинства як дії суб`єкта владних повноважень.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Складення протоколу - це процесуальні дії уповноваженої особи, перелік яких встановлено КУпАП, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Правомірність складення протоколу про адміністративне правопорушення як доказу вчинення такого правопорушення має бути предметом оцінки органом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Верховним Судом в постанові від 10.05.2018 р. в справі № 760/9462/16-а висловлена наступна правова позиція з аналогічного питання, що розглядається в межах цієї справи.

«Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів».

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправними дій відповідача зі складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Стосовно позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Є доречними доводи апелянта про не надання судом першої інстанції правової оцінки позовним вимогам про відшкодування шкоди.

Відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 7 частини 4 статті 246 КАС України, зокрема, встановлено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

В порушення приведених норм процесуального права судом першої інстанції не наведено мотивів, за якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди.

Тому суд при вирішенні цих позовних вимог доходить наступного висновку.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування як моральної, так й матеріальної шкоди.

При цьому суд зазначає, що не можуть бути розцінені як матеріальна (майнова) шкода понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, оскільки законодавством передбачено інший процесуальний порядок відшкодування особі витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука Сергія Сергійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 р. в справі № 160/4497/19 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 р. в справі № 160/4497/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, відшкодування шкоди, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 15.06.2020 р. відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16.06.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко