Справа № 620/274/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/274/20 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 35 від 15.07.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за вислугу років за період з 01.08.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вчинити необхідні дії з метою виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в повному обсязі, без обмежень розміру пенсії максимальним розміром, відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 35 від 15.07.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за вислугу років за період з 01.08.2019.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач та його представник у повному обсязі заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта вимоги у судове засідання не з`явився. Будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , учасник бойових дій, інвалід війни III групи, з 27.02.2008 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

22 липня 2019 року позивач отримав лист відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 18 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 50 від 15.07.2019. Зазначеним листом позивач був повідомлений про перегляд розміру його пенсії у зв`язку з застосування максимального розміру пенсії з 01.01.2016 та, відповідно, виникнення переплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.07.2019 у розмірі 251639,72 грн. Також, повідомлялось про те, що з 01.08.2019 виплата йому пенсії буде здійснюватись у розмірі 15640,00 грн. Лист містить прохання перерахувати суму переплати на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Позивач звернувся за роз`ясненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримав лист відповідача № 36/5/02/В-12 від 02.09.2019. Відповідач у листі зазначає, що виплата пенсії позивачу з 01.01.2016 здійснювалась у розмірі 18081,44 грн., тобто, без обмеження максимального розміру, відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 2-а/742/191/16.

У подальшому, пенсійна справа була переглянута, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, чинній на час перерахунку пенсії з 01.01.2016 та до пенсії позивача було застосовано обмеження у вигляді максимального розміру пенсії у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У вказаному листі підтверджено, що з 01.08.2019 виплата пенсії позивачу здійснюється у розмірі 15640,00 грн. та додатково наведений розрахунок нарахованої пенсії, а саме: 17387,04 грн. - розмір пенсії (19 318,93 грн.* 90 %); 469,20 грн. - підвищення інваліду війни 3 групи; 50,00 грн. - щомісячна грошова допомога інваліду війни 3 групи; 469,20 грн. - надбавка за особливі заслуги перед Україною (1564,00 грн. *30%). Із зазначеного розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пенсії позивача становить 18375,44 грн.

У Прилуцькому відділі обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачем було отримано завірену копію рішення про перерахунок пенсії № 35 від 15.07.2019, з якого вбачається, що позивачу 15.07.2019 проведений перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2016 та застосовано обмеження у вигляді максимального розміру пенсії.

Не погодившись з рішенням про перерахунок пенсії № 35 від 15.07.2019, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- при проведенні перерахунку пенсії позивачу та прийнятті рішення № 35 від 15.07.2019, відповідач самовільно, без жодних правових підстав, переглянув постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а, і фактично, без будь-якого додаткового рішення суду, здійснив поворот виконання вказаного рішення, здійснивши перерахунок пенсії за минулий період, починаючи з 01.01.2016;

- оскаржуваними діями, відповідач грубо порушив приписи Конституції України та діючого законодавства, тим самим безпідставно порушив конституційні права позивача.

Доводи апеляційної скарги:

- на виконання постанови суду у справі № 742/3161/16-а, розпорядженням начальника управління від 26.12.2016 № 152735, пенсію позивачу призначено та виплачено у розмірі 18081,44 грн. із 01.01.2016;

- 25.06.2019 на адресу Прилуцького відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 18 Головного управління, надійшов лист за № 422/03-26, згідно якого, зобов`язано привести у відповідність пенсійну справу позивача, а саме, розмір пенсії повинен обмежуватись десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІ1 (в редакції на час проведення перерахунку);

- відповідно до рішення начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 18 від 15.07.2019 № 5, пенсійну справу позивача переглянуто та приведено у відповідність до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІ1, а саме, обмежено її розмір максимальною величиною, що не перевищує 10 прожиткових мінімумів, для осіб які втратили працездатність;

- при цьому, на переконання апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги, що резолютивна частина рішення Прилуцького міськрайонного суду, на яку посилався позивач, перед словосполученням «без обмеження її максимального розміру» слово «пенсія» не міститься. Отже, суд спонукав відповідача до перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру заробітною плати, а не пенсії. Судом не враховано, що мотивувальна частина постанови Прилуцького міськрайонного суду від 02.11.2016 по справі № 742/3 161/16-а також не містить норм права, що регулюють розмір пенсії, з огляду на що, дане питання не було предметом спору і питання виплати пенсії без обмеження її максимального розміру судом не розглядалось;

- крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що Прилуцьким міськрайонним судом не визначалось право позивача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 і на майбутнє. В разі внесення змін в законодавство, що регулює порядок виплати пенсії позивача, її розмір переглядається та приводиться у відповідність до чинного законодавства;

- дії Головного управління щодо приведення розміру пенсії позивача до норм чинного законодавства, не можуть визнаватися протиправними діями та не можуть розцінюватися як невиконанням постанови Прилуцького міськрайонного суду від 02.11.2016.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з основних засад судочинства згідно з ст. 129 Конституції України, є обов`язковість судового рішення. Стаття 129-1 Конституції визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень ч. 2-3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами ст. 370 КАС України, визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004).

Отже, позивач, отримавши рішення місцевого суду про зобов`язання вчинити дії на його користь, мав «законні сподівання» на його безперешкодне та належне виконання.

Так, 02 листопада 2016 року постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області по справі № 742/3161/16-а (провадження № 2-а/742/191/16) було зобов`язано Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України, правонаступником якого є відповідач, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків заробітної плати без обмежень максимального розміру, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013, згідно довідки Прокуратури Чернігівської області від 22 лютого 2016 року № 18ф-77 з 01 січня 2016 року. Постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а набрала законної сили 14 грудня 2016 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.01.2020 у справі № 742/3161/16-а Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у судовому рішенні - задоволено частково. Внесено виправлення до описової, мотивувальної та резолютивної частини постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 листопада 2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, зазначивши вірно назву органу видачі довідки «Прокуратура Київської області». В іншій частині заявлених вимог - відмовлено.

Крім того, у мотивувальній частині ухвали суду про виправлення описки зазначено: «…Щодо заявлених вимог про внесення змін в абзаці третьому резолютивної частини постанови, а саме: після слів «розміру» добавити слово «пенсія», суд зазначає, що виходячи з граматично лінгвістичного викладу резолютивної частини судового рішення, та враховуючи, що в мотивувальній частині постанови чітко зазначено, що перерахунок та виплата ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків заробітної плати без обмежень максимального розміру стосується саме «пенсії», у зв`язку з чим, підстав для внесення виправлень не має…».

Варто врахувати, що постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а виконаним відповідачем в добровільному порядку, згідно розпорядження начальника управління від 26.12.2016 № 152735, яким пенсію позивачу перераховано, призначено і виплачено у розмірі 18081,44 грн. з 01.01.2016.

Тобто, з наведеного слідує, що судове рішення у справі № 742/3161/16-а було виконано відповідачем 26.12.2016 у добровільному порядку. При цьому, саме з дати фактичного виконання рішення суду, у сторін виникають нові правовідносини, які не охоплювались таким рішенням, адже у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, захищаючи особу від дій органу влади на невизначений проміжок часу чи на постійній основі.

Таким чином, відповідач, здійснюючи у 2019 році перегляд розміру пенсії позивача з 01.01.2016 (дата з якої зобов`язано провести позивачу перерахунок пенсії за постановою суду) по 26.12.2016 (дата добровільного виконання постанови суду), діяв всупереч зобов`язальній частині (саме яка і підлягає виконанню) постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а. Отже, висновки суду в цій частині підтримуються колегією суддів.

Проте, задля правильного вирішення цього спору, необхідно здійснити перевірку дій та рішень пенсійного органу на відповідність вимогам законодавства, а саме, чи мав правові підстави відповідач у 2019 році переглядати розмір пенсії позивача та чи відповідає прийняте рішення про перерахунок пенсії вимогам Закону.

Перш за все слід наголосити на тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може змінюватись державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці. Також, з плином часу, законодавство та правове регулювання певних суспільних відносин змінюється, а передбачені раніше блага, не завжди зберігаються у майбутньому.

Як було зазначено вище, відповідачем було приведено пенсійну справу позивача у відповідність до норм Закону України «Про прокуратуру», яким встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що у свою чергу з 01 серпня 2019 року призвело до зменшення розміру пенсії позивача до 15640,00 грн.

14.10.2014 прийнято новий Закон України №1697-VІІ «Про прокуратуру», який набрав чинності з 15.07.2015.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону № 1697-VІІ, Закон № 1789-ХІІ частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Як вбачається із статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, чинній на час проведення позивачу перерахунку), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З 01 січня 2016 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-УІІІ від 24 грудня 2015 року абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ, доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень". Дію вказаної норм продовжено до 31.12.2017 Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до положень ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції чинній станом на час приведення пенсії позивача у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме 01.08.2019) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначені вище положення не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

З огляду на зазначене, при перерахунку пенсії позивача, пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії, встановлене вищенаведеними нормативно-правовими актами. У даному випадку, посилання на порушення статті 22 Конституції України, є безпідставними, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З наведеного слідує, що відповідач, переглядаючи (приводячи у відповідність) пенсійну справу позивача з 27.12.2016, як наслідок, встановлюючи обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, встановленим приписами Закону України «Про прокуратуру», діяв правомірно, та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Отже, позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 35 від 15.07.2019 підлягає задоволенню частково, а саме, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 35 від 15.07.2019, у частині застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 її обмеження максимальним розміром за період з 01.01.2016 по 26.12.2016.

У частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за вислугу років за період з 01.08.2019, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, обмеживши рішенням № 35 від 15.07.2019 суму пенсії позивача до виплати максимальним розміром, дів правомірно, з огляду на що, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вчинити необхідні дії з метою виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в повному обсязі, без обмежень розміру пенсії максимальним розміром, відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а, колегія суддів вважає, що остання також не підлягає задоволенню, оскільки постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2016 по справі № 742/3161/16-а є виконаною (правовідносини між позивачем та ГУ ПФУ в Чернігівській області з приводу обмеження розміру його пенсії з 01.08.2019 виникли поза межами правовідносин, що були предметом судового розгляду у справі № 742/3161/16-а), а подальше обмеження пенсійним органом виплати позивачу пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, узгоджується з положеннями Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення спору в частині позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 35 від 15.07.2019 у частині застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 її обмеження максимальним розміром за період з 01.01.2016 по 26.12.2016.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 17.06.2020.