Справа № 640/10423/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Київ № 640/10423/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши адміністративну справу
за позовом:ОСОБА_1
до: Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва
про:визнання протиправними дій та скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110), в якому, з урахуванням уточнень у заяві від 12.06.2020, просить суд визнати протиправними дії державного виконавця, заступника начальника відділу Андросович Н.В. Шевченківського районного відділу ДВС ГтУЮ м. Києва та скасувати винесені нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2020 за виконавчим провадженням № 61750716 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2020 за виконавчим провадженням №61753726.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.04.2020 відповідачем в особі державного виконавця - заступника начальника відділу Андросович Н.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2020 на підставі постанови від 11.03.2020 № 60826156 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 264,00 грн. та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2020 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 07.04.2020 № 60826156 в сумі 221682,20 грн.

Пояснює, що 10.04.2020 дізнався про те, що його банківські рахунки заблоковані. За інформацією отриманою від банківських установ всі його рахунки заблоковані Шевченківським районним відділом ДВС ГТУЮ м. Києва.

Позивач наголошує, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, вже після цього того проводити виконавчі дії, зокрема, щодо накладення арешту на рахунки та майно. Додає, що ненадання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження є порушення його прав на оскарження такої постанови та законних інтересів передбачених чинним законодавством.

Посилаючись на ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» позивач зазначив, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені (списані коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Позивач акцентує увагу суду на те, що за наданою банківськими установами інформацією арешт накладено на всі належні йому кошти, що знаходяться на його рахунках, з огляду на що, на думку позивача, державним виконавцем порушено його право вільно розпоряджатися належним йому майном та грошовими коштами.

Крім іншого, повторно наголошує, що ним не отримувались жодного документу від Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ м. Києва щодо будь-яких відкритих виконавчих проваджень на підставі яких заблоковані його карткові рахунки в банківських установах.

Позивач пояснює, що 29.04.2020 на підставі адвокатського запиту, відповідач направив на електронну адресу адвоката виконавчі документи, а саме: постанову від 09.04.2020 № 61753726 та постанову від 07.04.2020 № 61750716.

Також, за інформацією отриманою від відповідача за зазначеним адвокатським запитом постановою відповідача від 09.12.2019 відкрито примусове виконавче провадження № 60826156 про стягнення з позивача боргу у розмірі 2 216 822 на користь ПАТ КБ «Надра».

Посилаючись на ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» позивач зауважив, що виконавчий збір стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до внесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Звертає увагу суду на тому, що 02.04.2020 ПАТ КБ «Надра» направив відповідачу заяву про відкликання виконавчого документу. Зокрема, у даній заяві ПАТ КБ «Надра» зазначив, що станом на дату пред`явлення виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києві № 761/1882/15-ц від 10.09.2015 про стягнення боргу за кредитним договором № 131/П/99/2007-840 від 18.04.2007 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 2 216 822 грн. до виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 60826156 у позивача не було зобов`язань перед банком, з огляду на що стягувач просив повернути йому виконавчий документ.

07.04.2020 відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням № 60826156 на підставі заяви ПАТ КБ «Надра» від 02.04.2020.

За словами позивача, на момент винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням № 60826156 зобов`язання позивача як боржника у такому виконавчому проваджені перед банком - стягувачем за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києві № 761/1882/15-ц від 10.09.2015, були відсутні.

Тобто, як наголошує позивач фактично виконання рішення щодо стягнення органом ДВС за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києві № 761/1882/15-ц від 10.09.2015 з позивача коштів не відбулось.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові віл 15.02.2018 у справі № 910/1587/13 та ухвалі від 18.04.2018 провадження № 61-1788св 17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, відповідно до якої підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника суми коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Позивач наголошує, що всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено спірні постанови. Додає, що відповідачем не направлено до органу, установи, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти), постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням від 07.04.2020 № 60826156 на скасування арешту на належне йому майно та грошові кошти.

Підсумовуючи викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

На виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60826156, щодо виконання виконавчого листа № 761/1882/15-ц від 10.09.2015 виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу 2216822,00 грн.

По виконавчому провадженню 09.12.2019 виносилась постанова про відкриття виконавчих проваджень. Вказаною постановою боржнику надавався термін для самостійного виконання та надання підтвердження про сплату боргу до Відділу.

Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень направлено боржнику для виконання (за адресою вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 ) та стягувачу до відома.

Проте, як наголошує відповідач, боржником рішення суду так і не виконано, підтвердження не надано.

В порядку примусового виконання рішення суду встановлено наступне.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит державного виконавця встановлено, що у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах. Згідно відповіді Пенсійного фонду України Крім боржник перебував у трудових відносинах з ПАТ «Банк Траст». Але згідно відповіді ПАТ «Банк «Транс» ОСОБА_1 в даному банку не працює.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника встановлено, що за боржником майно відсутнє.

Станом на сьогоднішній день вимогу держаного виконавця боржником не виконано, борг (чи його частина) боржником не сплачено, будь-яких пояснень з приводу неможливості виконання рішення суду не надано.

Згідно листа Державної прикордонної служби України встановлено, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України, що свідчить про наявність у боржника грошових коштів.

Разом з тим, як звертає увагу суду відповідач, до відділу надійшла заява від 24.03.2020 представника стягувача ПАТ «КБ «Надра», щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.

07.04.2020 державним виконавцем у відповідності до вимог статті 37 пункту 1 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Якою знято арешт з коштів боржника.

Натомість, постанови про витрати виконавчого провадження № 61750716 та постанова про стягнення виконавчого збору № 61753726 виведено в окреме виконавче провадження.

Станом на сьогоднішній день на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 61965811 по якому вживаються відповідні примусові дії передбачені Законом.

Підсумовуючи викладене відповідач наголосив на безпідставності позовних вимог.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2020 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), та встановлено строк для їх усунення. Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи на 17.06.2020, про що сторони повідомлені належним чином. У судове засідання з`явився представник позивача - адвокат Крупчинська Я.П., представник відповідача в судове засідання 17.06.2020 не з`явився, що, однак, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Встановлені судом обставини.

Перш за все слід зазначити, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого збору, на підставі яких було ухвалено оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження, не є предметом оскарження у даній справі. За даними бази «Діловодство спеціалізованого суду» також не встановлено обставин оскарження вказаних вище постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 07.04.2020, заступником начальника відділу Шевченківського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андросович Н.В. розглянуто супровідний лист про примусове виконання постанови № 60826156 (а.с. 38), виданої 11.03.2020 та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61750716 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 264,00 грн.

Зокрема, відкрито виконавче провадження з виконання постанови державного виконавця від 11.03.2020? якою для боржника у ВП № 6082615 (позивача у справі), визначено розмір витрат виконавчого провадження -- 264 грн. При цьому, ВП № 6082615 стосувалось виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/1882-15-ц, виданого 10.09.2015, про стягнення з боржника на користь банку 2 216 822,00 грн. Як вже зазначалося, постанова про визначення витрат виконавчого провадження, на підставі якої прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, не є предметом оскарження у даній справі, не скасована та є чинною.

Також 09.04.2020, заступником начальника відділу Шевченківського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андросович Н.В. розглянуто супровідний лист про примусове виконання постанови № 60826156, виданої 07.04.2020 та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61750726 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 221 682,20 грн.

Так, відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 07.04.2020 у ВП № 60826156 про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору у розмірі 221 682,20 грн. Як вже зазначалося, постанова про визначення витрат виконавчого провадження, на підставі якої прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження, не є предметом оскарження у даній справі, не скасована та є чинною.

Слід окремо зазначити, що постановою державного виконавця від 04.05.2020 об`єднані в одне провадження виконавчі провадження №№ 49926729, 61750716, 61753726, а саме у провадження № 61965811.

Між тим, позивач вважаючи свої права порушеними, а дії відповідача щодо відкриття виконавчих проваджень за постановами від 07.04.2020 та від 09.04.2020 протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття спірних постанов) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

При цьому, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, у разі надходження до органу державної виконавчої служби виконавчого документу, передбаченого ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і якщо такий виконавчий документ відповідає вимогам, встановленим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження, то державний виконавець зобов`язаний, у відповідності до ст. 26 Закону та п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 прийняти його до виконання та відкрити виконавче провадження з приводу примусового виконання надісланого до нього виконавчого документу, тобто прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження.

У даному випадку як постанова від 11.03.2020 № 60826156 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 264,00 грн., так і постанова від 07.04.2020 № 61750726 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 221 682,20 грн., у розумінні ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчими документами, а відтак на підставі таких виконавчих документів (постанов) державний виконавець, у разі відповідності останніх вимогам, встановленим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний був прийняти їх до примусового виконанню та відкрити виконавчі провадження.

Суд вкотре акцентує увагу на тому, що вказані постанови не є предметом оскарження, не скасовані та є чинними.

У позовній заяві позивач неодноразово акцентує увагу суду на ті обставини, що виконавче провадження № 61750726, в межах якого і були прийняті постанови від 11.03.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження та від 07.04.2020 про стягнення виконавчого збору закінчено у зв`язку з прийняттям постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі заяви стягувача - ПАТ КБ «Надра», у зв`язку з чим наголошує, що державним виконавцем не проводилось жодних виконавчий дій з примусового виконання виконавчого документа ПАТ КБ «Надра», а відтак акцентує увагу суду на протиправності постанов від 11.03.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження та від 07.04.2020 про стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, варто знову звернути увагу на те, що позивачем не надано, а судом не встановлено обставин скасування постанов від 11.03.2020 № 60826156 про стягнення витрат виконавчого провадження та від 07.04.2020 № 61750726 про стягнення виконавчого збору на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов про відкриття провадження.

Тобто, на момент прийняття відповідачем спірних постанов зазначені вище виконавчі документи (постанови) були чинними та підлягали обов`язковому прийняттю до виконання державним виконавцем, що свідчить про відсутність підстав для не прийняття постанов спірних постанов.

При цьому, посилання позивача у позовній заяві на обставини того, що оскаржувані постанови не надсилались на адресу позивача рекомендованим листом із врученням поштового відправлення та не вручались позивачу самі по собі не можуть свідчити про їх протиправність. Водночас, в контексті останнього, суд не може залишити поза увагою те, що у матеріалах виконавчого провадження наявний конверт із зворотнім повідомленням про вручення (а.с. 35-36; копії), з яких вбачається, що поштове відправлення не вручене під час доставки, повернуто 29.05.2020 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Судом під час розгляду справи не встановлено обставин, визначених у ч. 4. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», які б зумовлювали повернення виконавчого документу (постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження) стягувачу без прийняття до виконання.

Постанови про відкриття виконавчого провадження містять реквізити, визначені у ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону.

Таким чином, підсумовуючи викладене у сукупності, в контексті викладених норм права та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку що державний виконавець Шевченківського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андросович Н.В., у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що також свідчить про відсутність підстав для скасування постанови від 07.04.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61750716 та постанови від 09.04.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61753726.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстави для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст.287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін