Справа № 420/1929/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1929/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мельника Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Конева К.С. (на підставі ордеру),

представника відповідача Тарановського Р.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 05 березня 2020 року надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку ІІІ групи (без ПДВ) з 01.04.2018 року;

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що при моніторінгу своїх даних на сайті державної податкової служби України (tax.gov.ua) позивачем було з`ясовано про наявність у Реєстрі платників єдиного податку інформації про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з числа платників єдиного податку. Зокрема, з роздруківки, зробленої 04.02.2020 року з сайту tax.gov.ua вбачається, що датою виключення з реєстру платників єдиного податку (3-я група, без ПДВ) ОСОБА_1 є 01.04.2018 року, тобто з другого кварталу 2018 року.

З відповіді ГУ ДПС в Одеській області позивачем з`ясовано, що анулювання, реєстрації платника єдиного податку відбулось за наявності податкового боргу за даними ITC «Податковий блок», а саме 01.10.2017 року у сумі 32 951,11 грн.; 01.11.2017 року у сумі 18 405,91 грн.; 01.12.2017 року у сумі 32 611,11 грн.; 01.01.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.02.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.03.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.04.2018 року в сумі 32 611,11 грн.

Позивач наголошує, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 дотримувався положень чинного законодавства щодо строків сплати єдиного податку (3 група без ПДВ), що підтверджується відповідними податковими деклараціями платника ЄП - ФОП та виписками по банківському рахунку.

Крім того, як зазначає позивач, з 2 кварталу 2016 року по 1 квартал 2018 року сума податкових зобов`язань з єдиного податку сплачувалась раніше її декларування, а отже податковий борг у розмірі 32 951,11 грн. не міг виникнути 01.10.2017 року, як і не міг рахуватись борг у розмірі 32 611,11 грн. протягом періоду з грудня 2017 року по березень 2018 року, адже є відсутнім джерело його виникнення.

Також, позивач звертає увагу, що всупереч вимогам пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, контролюючим органом прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без проведення перевірки та складення акту перевірки, отже відповідачем порушено умови і порядок прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, що зумовлює його протиправність та наявність підстав для скасування.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

13 березня 2020 року представник позивача звернувся до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду (вхід. №11682/20) та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду по справі №420/1929/20. Прийнято позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 02 квітня 2020 року.

03 квітня 2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача (вхід. №14639/20).

07 квітня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі (вхід. №ЕП/4776/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про зупинення провадження по справі задоволено та зупинено провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року та зобов`язання вчинити певні дії до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

03 червня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом: поновлено провадження по справі та продовжено розгляд справи зі стадії на якій воно було зупинене; приєднано до матеріалів справи відзив ГУ ДПС в Одеській області на позовну заяву (вхід. №14496/20 від 03.04.2020 року) та відповідь на відзив (вхід. №14305/20 від 02.04.2020 року).

12 червня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом задоволено заяву представника позивача про залучення додаткових доказів по справі та залучено до матеріалів справи належним чином засвідчені копії сторінок банківської виписки з АТ «Ощадбанк» по рахунку № НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 за період 05.08.2016 року та 28.10.2016 рік на 2-ох арк. (вхід. №22465/20 від 11.06.2020 року).

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

ГУ ДПС в Одеській області не погоджується з позовними вимогами ФОП ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню посилаючись при цьому на те, що згідно ІТС «Податковий блок» в ІКГПІ ОСОБА_1 єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400) значаться податковий борг станом на: 01.10.2017 року в сумі 32 951,11 грн.; 01.12.2017 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.01.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.02.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.03.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.04.2018 року в сумі 32 611,11 грн.

У зв`язку з наявністю податкового боргу контролюючим органом було винесено рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку - фізичних осіб від 30.03.2018 року №10/15-32-13-09.

Відповідач, посилаючись на абз.8 підп.298.2.3 п.298.2 ст.298, п.295.1 ст.295, п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України зазначає, що позивач зобов`язаний сплачувати щомісячно до 20 числа 20% від мінімальної заробітної плати 243,60 грн., дана сума є фіксованою та узгодженою.

Крім того, відповідач наголошує, що наявність податкового боргу по узгодженим сумам податку не є підставою для проведення перевірки. Камеральна перевірка проводиться виключно за даними, які зазначені у податкових деклараціях/розрахунках платника податків з метою виявлення арифметичних або логічних помилок.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 зареєстрований юридичним департаментом Одеської міської ради 04.04.2016 року за №2 556 000 0000 121557 як фізична особа-підприємець (ІПН НОМЕР_2 ) та з 04.04.2016 року знаходиться на обліку в Малиновській ДПІ Північного управління у м. Одесі Головного управління ДПС в Одеській області. Основним видом економічної діяльності позивача є роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (47.91) (а.с.9).

З 04.04.2016 року позивач включений до реєстру платників єдиного податку (3 група без ПДВ), що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 24.03.2017 року за №3169/К/15-52-13-01 (а.с.11).

04.08.2016 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2016 року, згідно якої позивачем 08.08.2016 року задекларовано суму податку (5%) до сплати у розмірі 9 995 грн. (а.с.22-23) та сплачено відповідну суму 05.08.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 05.08.2016 року (а.с.48) та випискою з банківського рахунку (а.с.132).

28.10.2016 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 3 квартали 2016 року, згідно якої позивачем 07.11.2016 року задекларовано суму податку (5%) до сплати у розмірі 22 956,11 грн. (а.с.24-25) та сплачено відповідну суму 28.10.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №4 від 28.10.2016 року (а.с.48) та випискою з банківського рахунку (а.с.133).

09.02.2017 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2016 рік, згідно якої позивачем 09.02.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 750 грн. (а.с.26-27) та сплачено відповідну суму 01.02.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.49).

25.10.2017 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця: за 1 квартал 2017 року, згідно якої позивачем 01.11.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 0 грн. (а.с.28-29); за півріччя 2017 року, згідно якої позивачем 01.11.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 4 275,90 грн. (а.с.30-31) та сплачено відповідну суму 18.10.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.50); за 3 квартали 2017 року, згідно якої позивачем 01.11.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 9 929,30 грн. (а.с.32-33) та сплачено відповідну суму 18.10.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.50).

27.08.2018 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця: за 2017 рік, згідно якої позивачем 28.08.2018 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 8 746,90 грн. (а.с.34-35) та сплачено відповідну суму 27.08.2018 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.51); за 1 квартал 2018 року, згідно якої позивачем 28.08.2018 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 1 856,45 грн. та сплачено відповідну суму 27.08.2018 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.51).

На підставі відомостей (висновків) щодо наявності податкового боргу від підрозділу погашення податкового боргу №138 від 13.03.2018 року, відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України від 02.02.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) Головним управління ДФС в Одеській області прийнято рішення №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи ОСОБА_1 » (а.с.92).

Вищевказане рішення було відправлене ФОП ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 503 за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вручене під час доставки та повернуте відділенням поштового зв`язку (а.с.93).

11 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом в порядку ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати наступну інформацію:

- на якій підставі та з яких причин було прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 )?

- чи проводилась у першому кварталі 2018 року перевірка дотримання вимог податкового законодавства відносно ФОП ОСОБА_1 .? Чи було повідомлено фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про факт проведення такої перевірки? Чи складався на підставі такої перевірки акт про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства? Чи надсилався на адресу ФОП ОСОБА_1 акт про результати перевірки? Чи надсилалось на адресу ФОП ОСОБА_1 рішення за результатами проведення перевірки дотримання вимог податкового законодавства? (а.с.18-19).

Листом за №2747/К/15-32-51-05-09 від 17.02.2020 року ГУ ДПС в Одеській області повідомило ФОП ОСОБА_2 , зокрема про те, що у зв`язку з наявністю податкового боргу було винесено рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичних осіб від 30.03.2018 року №10/15-32-13-09 (а.с.20).

21 лютого 2020 року позивач звернувся до в.о. начальника ГУ ДПС в Одеській області з листом в якому, зокрема, просив з огляду на порушення процедури прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, вжити заходів щодо негайного відновлення ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) у реєстрі платників єдиного податку (третя група, без ПДВ) (а.с.21).

Відповідь на лист позивача від 21 лютого 2020 року, станом на час розгляду справи, ГУ ДПС в Одеській області не надано.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням про анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 , вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даною позовною заявою до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - Податковий кодекс України (ПК України), в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом третім статті 291.4 Податкового кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Згідно підпункту 2 пункту 293.3. статті 293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до абзацу другого статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Пунктом 295.3. статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

За положеннями пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 299.10. статті 299 ПК України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Отже, положення п.299.10. ст.299 ПК України містить вичерпний перелік підстав за наявності хоча б одної з яких безстрокова реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

При цьому, підпунктом 298.2.3. пункту 298.2. статті 298 ПК України передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Відповідач, в якості обґрунтування правомірності прийнятого рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи ОСОБА_1 , зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення, стало те, що згідно ІТС «Податковий блок» в ІКГПІ ОСОБА_1 єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400) за позивачем значаться податковий борг станом на: 01.10.2017 року в сумі 32 951,11 грн.; 01.12.2017 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.01.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.02.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.03.2018 року в сумі 32 611,11 грн.; 01.04.2018 року в сумі 32 611,11 грн.

Водночас, перевіривши дотримання ФОП ОСОБА_1 строків декларування та сплати єдиного податку, що підтверджується податковими деклараціями та банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне:

- 04.08.2016 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2016 року, згідно якої позивачем 08.08.2016 року задекларовано суму податку (5%) до сплати у розмірі 9 995 грн. (а.с.22-23) та сплачено відповідну суму 05.08.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 05.08.2016 року (а.с.48) та випискою з банківського рахунку (а.с.132);

- 28.10.2016 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 3 квартали 2016 року, згідно якої позивачем 07.11.2016 року задекларовано суму податку (5%) до сплати у розмірі 22 956,11 грн. (а.с.24-25) та сплачено відповідну суму 28.10.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №4 від 28.10.2016 року (а.с.48) та випискою з банківського рахунку (а.с.133);

- 09.02.2017 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2016 рік, згідно якої позивачем 09.02.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 750 грн. (а.с.26-27) та сплачено відповідну суму 01.02.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.49);

- 25.10.2017 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця: за 1 квартал 2017 року, згідно якої позивачем 01.11.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 0 грн. (а.с.28-29); за півріччя 2017 року, згідно якої позивачем 01.11.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 4 275,90 грн. (а.с.30-31) та сплачено відповідну суму 18.10.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.50); за 3 квартали 2017 року, згідно якої позивачем 01.11.2017 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 9 929,30 грн. (а.с.32-33) та сплачено відповідну суму 18.10.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.50);

- 27.08.2018 року позивачем подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця: за 2017 рік, згідно якої позивачем 28.08.2018 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 8 746,90 грн. (а.с.34-35) та сплачено відповідну суму 27.08.2018 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.51); за 1 квартал 2018 року, згідно якої позивачем 28.08.2018 року задекларовано суму податку до сплати (5%) у розмірі 1 856,45 грн. та сплачено відповідну суму 27.08.2018 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.51).

З вищевикладеного вбачається, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 2018 років вчасно здійснював платежі по єдиному податку відповідно до платіжних доручень та банківських виписок, які наявні в матеріалах справи.

Водночас, з інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 вбачається, що станом на 31.12.2016 рік у позивача рахується заборгованість у розмірі 32 951,11 грн. (а.с.94).

Факт наявності вказаної заборгованості, за твердженням представника відповідача, виникла у зв`язку із тим, що в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 не відображена сплачена позивачем до бюджету сума по єдиному податку за перше півріччя 2016 року у розмірі 9 995,00 грн. та за 9 місяців 2016 року у розмірі 22 956,11 грн. (а.с.125).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено суму по єдиному податку за перше півріччя 2016 року у розмірі 9 995,00 грн. 05.08.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 05.08.2016 року (а.с.48) та випискою з банківського рахунку (а.с.132), а також за 9 місяців 2016 року у розмірі 22 956,11 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №4 від 28.10.2016 року (а.с.48) та випискою з банківського рахунку (а.с.133), що в загальному розмірі складає суму податкової заборгованості - 32 951,11 грн.

З вищевикладеного вбачається, що відповідачем протиправно не було враховано та в подальшому відображено в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 сплачену позивачем суму по єдиному податку за 1 півріччя 2016 року та за 9 місяців 2016 року в загальному розмірі 32 951,11 грн.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідачем не подано до суду жодного доказу на підтвердження розрахунку пені за прострочення позивачем сплати узгодженого грошового зобов`язання, та надіслання позивачу відповідного рішення (акту індивідуальної дії) щодо нарахування такої пені. Відповідач обмежився лише відображенням наявності такого податкового боргу (пені) у інтегрованій картці.

Водночас, у висновках Верховного суду, викладених у постанові від 10.08.2018 року у справі №826/11681/16 суд зазначив: «…здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України».

Суд зазначає, що відповідачем жодних дій спрямованих на повідомлення позивача про наявність податкової заборгованості як станом на 31.12.2016 року так і на час винесення рішення здійснено не було, доказів протилежного суду не надано. Від так, позивач не будучи обізнаним про наявність вищевказаної податкової заборгованості сплачував єдиний податок у відповідності до вимог та в строки передбачені Податковим кодексом України, відносно чого представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що також підтверджується наявними в матеріалах справи податковими деклараціями та належним чином оформленими платіжними дорученнями та банківськими виписками, а також інтегрованою карткою платника податків ФОП ОСОБА_1 .

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз наведених вище норм Податкового кодексу України свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.02.2019 року у справі №805/206/17-а, який суд застосовує в силу норми ч.5 ст.242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у Постанові від 20.03.2018 року у справі №810/1438/17 зазначив, що порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач лише під час проведення перевірки позивача, встановивши обставини справи, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, проте, суд зазначає, що жодної перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом не проводилось, акту про порушення вимог чинного законодавства, на підставі якого прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, податковим органом не складено, а тому суд доходить до висновку про протиправність рішення Головного управління ДФС в Одеській області №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року, яким анульовано реєстрацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що оскаржуване рішення було відправлене ГУ ДФС в Одеській області 20.04.2018 року ФОП ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення згідно ідентифікаційного штрих-коду 503 за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вручене під час доставки та повернуте відділенням поштового зв`язку (а.с.93).

При вирішенні даної справи суд також враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 12 лютого 2020 року по справі №826/17798/18, в якій зазначено, що правове поняття «отримання» у розумінні пункту 56.18 статті 56 ПК України означає виключно фактичне отримання податкового повідомлення-рішення та не є тотожним поняттю «вважається врученим» в розумінні пункту 58.3 статті 58 ПК України.

Таким чином, суд погоджується з твердженням представника позивача, що відповідачем некоректно було зазначено поштову адресу позивача, що стало підставою не повідомлення останнього про наявність оскаржуваного рішення, оскільки згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем проживання ФОП ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с.9).

У справі «Рисовський проти України» Суд наголошує, що державні органи зобов`язані діяти відповідно до принципу «належного урядування». Даний принцип ґрунтується на тому, що суб`єкти владних повноважень у питаннях, які стосуються основоположних прав людини, зокрема майнових прав, зобов`язані діяти вчасно, послідовно та у належний спосіб.

Державні органи, які діють усупереч закону, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» передбачає обов`язок владного суб`єкта діяти негайно, аби виправити власну помилку.

Щодо позовної вимоги ФОП ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області відновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку ІІІ групи (без ПДВ) з 01.04.2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може, в тому числі, прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, приписами КАС України, передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

За приписами п.п.299.1., 299.2 ст.299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та з огляду на висновок суду щодо протиправності рішення Головного управління ДФС в Одеській області №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року, яким анульовано реєстрацію платника єдиного податку фізичної особи ОСОБА_2 , суд, з метою належного та повного відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку ІІІ групи (без ПДВ) з 01.04.2018 року.

Решта доводів представників сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується оскаржуване рішення

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в загальній сумі 840 грн. 80 коп., що сплачені згідно квитанції №СВ03139861/1 від 05 березня 2020 року, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області №10/15-32-13-09 від 30.03.2018 року «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи ОСОБА_2 ».

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 як платника єдиного податку ІІІ групи (без ПДВ) з 01.04.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано суддею 16 червня 2020 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.