Справа № 818/813/16
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2020 р. Справа № 818/813/16
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Коваленка О.І.,
представника відповідача - Боброва В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Согор" до Управління Держпраці у Сумській області про скасування приписів,-
В С Т А Н О В И В:
11.07.2016 приватне підприємство «Согор» (далі - позивач, ПП «Согор») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач), заступника начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожка Віталія Володимировича (далі Ворожко В.В.), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т.1, а.с.39-47), просив:
1) скасувати п.1 припису №10-18/25 від 24.02.2016 в частині порушення ПП «Согор» ст.21 Закону України «Про охорону праці» та п.п.6,7 постанови КМУ від 26.10.2011 №1107, складеного заступником начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожко В.В. за результатами перевірки від 24.02.2016 №15-37/64;
2) скасувати припис №05-34/198 від 06.07.2016 щодо порушення ПП «Согор» ст.21 Закону України «Про охорону праці» та п.п.6,7 постанови КМУ від 26.10.2011 №1107, складеного заступником начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожко В.В. на підставі акту перевірки від 06.07.2016 №05-33/376.
В обґрунтування позову, зокрема, щодо необхідності отримання дозволу на посудини, що працюють під тиском понад 0,05МПа, а саме: балонів з стисненим газом на маршрутних авто ПП «Согор» відмітив, що ст. 21 Закону України «Про охорону праці» є відсилочною нормою та не встановлює вимог з охорони праці. При цьому, балони із стиснутим газом призначені для забезпечення паливом двигунів транспортних засобів, які експлуатуються позивачем у процесі господарської діяльності, а жодним ДСТУ не передбачено отримання дозволу Держпраці на експлуатацію/використання газобалонного обладнання автомобіля. Також стверджує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 не встановлює вимог чи правил з охорони праці. Мова йде лише про алгоритм дій роботодавця, які необхідно виконати для отримання дозволу, у випадку, якщо такий дозвіл потрібно отримувати. Крім того, відмічає, що вимоги статті 21 Закону України «Про охорону праці» та Постанова Кабінету Міністрів України № 1107 від 26.10.2011, розповсюджується лише на проектування, будівництво (виготовлення) та реконструкції підприємств, об`єктів і засобів виробництва, експлуатацію машин підвищеної небезпеки та не розповсюджується на позивача, оскільки не регулює вимоги охорони праці на автомобільному транспорті, який забезпечує задоволення потреб населення у перевезенні пасажирів.
Додатково, з посиланням на «Правила облаштування та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском», затверджених Державним комітетом СРСР за наглядом за безпечним введенням робіт в промисловості та гірському нагляду 27.11.1987 (далі НПАОП 0.01-1.59-87), відмітив що такі Правила поширюються на балони, що призначені для транспортування і збереження зріджених, стиснутих і розчинних газів під тиском, вищим 0,07МПа, відповідно до п.6.4.2. яких дозвіл на введення в експлуатацію посудини, що не підлягає реєстрації в органах Держнаглядохоронпраці, видається особою, призначеною наказом по підприємству для здійснення нагляду за технічним станом і експлуатацією посудин, на підставі документації підприємства-виготовлювача після технічного опосвідчення і перевірки організації обслуговування.
Відтак, вважає, що оскільки, посудини із стиснутим і зрідженим газами, що призначені для забезпечення паливом двигунів транспортних засобів, на яких вони встановлені не підлягають реєстрації в Держпраці, тому дозвіл на введення в експлуатацію посудини, видається особою, призначеною наказом по підприємству для здійснення нагляду за технічним станом і експлуатацією посудин, на підставі документації підприємства-виготовлювача після технічного опосвідчення і перевірки організації обслуговування. Такий наказ №81/1 від 04.05.2015 про призначення відповідальної особи по нагляду за технічним станом та експлуатацією посудин, що працюють під тиском та посвідчення № 3-16 на ім`я ОСОБА_1 (про те, що він пройшов навчання з «Правил добудови і технічної експлуатації посудин, що працюють під тиском НПАОП 0.00-1.59-87) повноважному представнику Управління Держпраці у Сумській області був наданий.
Щодо необхідності отримання дозволу Держпраці на лінійні частини та їх елементи систем газопостачання (лічильника, конвектора тощо), представник відповідача з посиланням на наказ Міненергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 №285, відмітив, що оскільки перелічені в приписі об`єкти не відносяться до системи газопостачання, вимоги викладені в оскаржуваному приписі є необґрунтованими.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 у справі №818/813/16 позовні вимоги ПП «Согор» було задоволено (т.1, а.с.110-116).
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 залишено без змін (т.1, а.с.187-190).
Постановою Верховного Суду від 08.05.2019 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с.255-263).
14.06.2019 справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду та була розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шевченко І.Г. (т.2, а.с.1).
Ухвалою суду від 19.06.2019 адміністративну справу було прийнято до провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження на 08.07.2019 (т.1, а.с.3), яке за клопотанням представника Управління Держпраці у Сумській області (т.2, а.с.8) було відкладено на 25.07.2019 (т.2, а.с.14).
Представник Управління Держпраці у Сумській області подав до суду відзив на позовну заяву (т.2, а.с.16-19), в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач, як роботодавець, не одержав дозвіл органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері промислової безпеки та охорони праці на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: посудин, що працюють під тиском понад 0,05МПа, а саме: балонів зі стисненим газом на маршрутних авто ПП «Согор», лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним газом адміністративної будівлі ПП «Согор» (конвектори, газопроводи, лічильники газу, тощо). З посиланням на Закон України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» та постанову Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» від 11.07.2002 №956 вказав, що для ідентифікації об`єкта як об`єкта підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів необхідна наявність декількох умов, а саме:
- значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси. Норматив порогової маси небезпечної речовини для віднесення її певної групи та класу визначається у тонах;
- небезпечна або декілька небезпечних речовин повинні використовуватись або виготовлятись, перероблятись, зберігатись чи транспортуватись на об`єкті.
Тобто, балони зі стисненим газом як устаткування підвищеної небезпеки та об`єкт підвищеної небезпеки є зовсім різними поняттями, з різним функціональним призначенням, сфера їх регулювання визначається різними нормативно-правовими актами (щодо устаткування підвищеної небезпеки - Порядком № 1107 та галузевими НПАОП, на момент проведення перевірки та винесення приписів - НПАОП 0.00-1.59-87 «Правила будови та експлуатації посудин, працюючих під тиском»; щодо об`єктів підвищеної небезпеки - Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», «Порядком ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки», «Порядком декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки»), стосовно них передбачений різний порядок дозвільної процедури.
Таким чином, твердження позивача про те, що отримання дозволу на експлуатацію балонів зі стисненим газом необхідне лише у разі ідентифікації кисневих балонів як об об`єкта підвищеної небезпеки, вважає помилковим.
Також представник відповідача наголосив, що критерієм визначення чи підпадають посудини, що працюють під тиском, під дію НПАОП 0.00-1.59-87, є тиск, під яким вони працюють, та відсутність їх в переліку посудин, на які дані правила не поширюються, зазначеному в підпункті 1.1.3 пункту 1.1 розділу 1 даних Правил (НПАОП 0.01-1.59-87). Згідно пункту 4.8 розділу НПАОП 0.00-1.59-87 тиск під яким працюють посудини зазначається в паспорті посудини та на табличці, яка кріпиться на корпусі посудини.
В даному випадку інспекторами Управління Держпраці у Сумській області під час проведення перевірки позивача було встановлено, що балони зі стисненим газом на маршрутних машинах позивача працюють під тиском понад 0,05МПа, тому дані балони як посудини, що працюють під тиском понад 0,0 МПа, відносяться до устаткування підвищеної небезпеки згідно пункту 17 Додатку 3 до Порядку №1107.
Також відмітив, що НПАОП 0.01-1.59-87 визначає посудини, які не підлягають реєстрації, саме серед посудин, на які поширюється їх дія, в той же час відсутність необхідності реєстрації балонів не виключає їх з переліку посудин, на які поширювалась дія даних Правил. Наголосив, що на момент проведення перевірки позивача та винесення приписів згідно Порядку №1107 балони зі стисненим газом на маршрутних авто позивача підпадали під визначення посудин, що працюють під тиском понад 0,05МПа, як устаткування підвищеної небезпеки, а отже для їх експлуатації позивач повинен був отримати дозвіл Управління Держпраці в Сумській області.
Також стверджує, що позивач, як роботодавець, на порушення статті 21 Закону України «Про охорону праці», пункту 6, 7 «Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107 та пункту 3.1 розділу III НПАОП 0.00-1.76-15 не одержав дозвіл органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері промислової безпеки та охорони праці на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним газом адміністративної будівлі ПП «Согор» (конвектори, газопроводи, лічильник газу, тощо), а відтак, просив у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача подав відповідь на відзив (т.2, а.с.24-28), в якій підтримав доводи, викладені у позові. Додатково звернув увагу на поняття «експлуатація», визначальною ознакою якої є довготривалий процес та використання устаткування під час виробничого процесу. Однак, ні Закон України «Про охорону праці», ні постанова Кабінету Міністрів України №1107 не встановлює поняття виробничий процес. Аналізуючи поняття «виробничий процес» та «виробництво» в інших нормативно-правових актах, представник позивача робить висновок, що виробничий процес - це змінювання кількісних та якісних властивостей об`єктів, застосування робочої сили для отримання готової продукції, з вихідної сировини. Відтак, вважає, що застосовуючи п. 6,7 Порядку № 1107, роботодавець не повинен отримувати дозвіл, оскільки не експлуатує балони та лінійні частини та їх елементи систем газопостачання в розумінні Порядку № 1107.
Підготовчі засідання 25.07.2019 та 15.08.2019 відкладалися за клопотаннями представників сторін, в т.ч. для надання часу позивачу для підготовки та подання заяви про уточнення вимог (т.2, а.с.33,39).
За клопотанням представника позивача (т.2, а.с.42) ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 16.10.2019 (т.2, а.с.44), заступника начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожка В.В. було замінено на відповідача - Управління Держпраці у Сумській області.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 16.10.2019 (т.2, а.с.44) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2019, що за клопотанням представника позивача (т.2, а.с.46) було відкладено ухвалою суду на 04.12.2019 (т.2 а.с.47).
В судових засіданнях 04.12.2019, 17.12.2019, 27.01.2020, 17.02.2020, 02.03.2020, 01.04.2020, 04.05.2020 неодноразово оголошувалася перерва та засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями представників сторін та з метою витребування додаткових доказів у сторін (т.2 а.с.52-53,57-58,73,77,82,93).
Судове засідання призначено на 26.05.2020 (т.2 а.с.93).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив (т.2, а.с.24-28).
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (т.2, а.с.16-19).
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.
В судовому засіданні було встановлено, що ПП «Согор» зареєстроване як юридична особа за основним видом економічної діяльності 49.31 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення». Вказане підтверджується копією виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1, а.с.21).
На підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області про проведення всебічної перевірки №49-ОД від 10.02.2016 (т.1, а.с.75) з урахуванням плану проведення перевірок, затвердженого наказом від 17.12.2015 №127-ОД (т.2, а.с.76-78), заступником начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожко В.В. у період з 22.02.2016 по 24.02.2016 було проведено планову перевірку суб`єкта господарювання ПП «Согор» з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.
За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 24.02.2016 №15-37/64 (т.1, а.с.11-17), яким, крім іншого, в п.1 зафіксовано порушення позивачем вимог: ст.21 Закону України «Про охорону праці», пунктів 6,7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107, що виявилось в наступному: роботодавець не отримав дозвіл органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері промислової безпеки та охорони праці на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: посудин, що працюють під тиском понад 0,05МПа, а саме: балонів зі стисненим газом на маршрутних авто ПП «Согор» та на лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним газом адміністративної будівлі ПП «Согор» (конвектори, газопроводи, лічильники газу, тощо).
За результатами перевірки, 24.02.2016 заступником начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожко В.В. було винесено припис за №10-18/25, відповідно до п.1 якого від ПП «Согор» вимагалося усунути порушення вимог ст.21 Закону України «Про охорону праці», пунктів 6,7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107та повідомити про виконання п.1 припису у строк до 24.05.2016 (т.1, а.с.18).
На підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області від 30.06.2016 №368-ОД про проведення позапланової перевірки ПП «Согор» та направлення на перевірку від 04.07.2016 №05-28/207 (т.1, а.с.48), не зважаючи на повідомлення про недопуск до перевірки (т.1, а.с.49-50), заступником начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожко В.В. з 05.07.2016 по 06.07.2016 було проведено позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.
За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 06.07.2016 №05-33/376 (т.1, а.с.52-57), яким зафіксовано не виконання ПП «Согор» пункту 1 припису Управління Держпраці у Сумській області від 24.02.2016 №10-18/25, а саме: вимог: ст.21 Закону України «Про охорону праці», пунктів 6,7 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107, п.2.26 Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом МНС України від 11.08.2011 №826, що виявилось в наступному: роботодавець не одержав дозвіл органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері промислової безпеки та охорони праці на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: посудин, що працюють під тиском понад 0,05МПа, а саме: балонів зі стисненим газом на маршрутних авто ПП «Согор» та на лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним газом адміністративної будівлі ПП «Согор» (конвектори, газопроводи, лічильники газу, тощо).
За результатами проведеної перевірки, 06.07.2016 заступником начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожко В.В. було винесено припис за №05-34/198, відповідно до якого від ПП «Согор» вимагалося усунути порушення вимог ст.21 Закону України «Про охорону праці», пунктів 6,7 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107, п.2.26 Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом МНС України від 11.08.2011 №826 та повідомити про виконання порушень у тижневий строк після закінчення терміну усунення порушень (т.1, а.с.58-59).
В той же час правомірність дій заступника начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожка В.В. щодо проведення позапланової перевірки, призначеної на підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області від 30.06.2016 №368-ОД була оскаржена до Сумського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 17.10.2016 у справі №818/1196/16, що набрало законної сили 14.11.2016 (т.2, а.с.118-119), позовні вимоги ПП «Согор» було задоволено та визнано протиправними дії заступника начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожка В.В. щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки на підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області від 30.06.2016 року №368-ОД.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалася між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Обсяг судового контролю в адміністративних справах через призму верховенства права, визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тож адміністративний суд має з`ясувати, чи були дії відповідача здійснені в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням установленої процедури, а також, чи було його рішення прийнято на законних підставах.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 21 («Додержання вимог щодо охорони праці під час проектування, будівництва (виготовлення) та реконструкції підприємств, об`єктів і засобів виробництва») Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-XII (далі - Закон України «Про охорону праці») виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.
Частиною третьою статті 21 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Обґрунтовуючи свою позицію представник позивача стверджує, що зазначена норма є відсилочною нормою, та не встановлює вимог з охорони праці, а, оскільки жодними з ДСТУ не передбачено отримання дозволу на отримання дозволу Держпраці на експлуатацію/використання газобалонного обладнання авто, приписи вважає протиправними.
Суд не може погодитись з даними доводами представника позивача, оскільки виходячи із назви ст. 21 Закону України «Про охорону праці» та аналізу її змісту, даною нормою чітко (без неоднозначного тлумачення) встановлено обов`язок роботодавця одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а Перелік таких машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 (далі Порядок №1107), яка прийнята саме відповідно до ст. 21 Закону України «Про охорону праці», а відтак, доводи представника позивача з цього приводу є помилковими.
В свою чергу, відповідно до пункту 6 Порядку №1107 (в редакції, яка діла на час виникнення спірних правовідносин), дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається, серед інших, роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.
Відповідно до п. 7 вказаного Порядку №1107 (в редакції, яка діла на час прийняття припису від 24.02.2016 №10-18/25) дозвіл видається, зокрема, територіальним органом Держгірпромнагляду - на виконання робіт підвищеної небезпеки, крім тих, що зазначені в абзаці другому цього пункту, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.
Саме за не виконання ПП «Согор» зазначених норм відповідачем були прийняті оскаржувані приписи. Також у приписі від 06.07.2016 №05-34/198 представник відповідача посилається на п.п.2.26 Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011 N 826 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки, серед іншого, відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
В свою чергу у Додатку №3 до Порядку № 1107 (в редакції, яка діла на час спірних правовідносин), визначено перелік машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, зокрема, в пункті 17 зазначено посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа, а в п.3 даного Додатку до такого устаткування віднесено технологічне устатковання, лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним і зрідженим газом суб`єктів господарювання та населених пунктів, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 100 кВт.
Обґрунтовуючи свою позицію в частині необхідності отримання дозволу на посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа, представник позивача вважає, що ПП «Согор» не зобов`язаний отримувати згаданий дозвіл, оскільки за приписами Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №» 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» балони, заправлені стисненим газом і встановлені на транспортному засобі позивача, не віднесені до об`єктів підвищеної небезпеки, а за приписами НПАОП 0.01-1.59-87, не передбачено отримання суб`єктом господарювання дозволу на експлуатацію посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа.
Однак, суд не може погодитись з даними твердженнями представника позивача, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 №2245-ІІІ (далі Закон України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» ):
об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;
небезпечна речовина - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні, мікробіологічні, біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров`я людей та довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану, внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров`ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям;
ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів;
порогова маса небезпечних речовин - нормативно встановлена маса окремої небезпечної речовини або категорії небезпечних речовин чи сумарна маса небезпечних речовин різних категорій.
Відповідно до статті 9 даного Закону суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин. Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» від 11 липня 2002 року N 956 затверджено: нормативи порогових мас небезпечних речовин для ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки»; «Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки»; «Порядок декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки».
В свою чергу відповідно до додатку 1 «Нормативи порогових мас деяких індивідуальних небезпечних речовин» та додатку 2 «Нормативи порогових мас небезпечних речовин за категоріями» порогова маса небезпечних речовин для віднесення їх до певної категорії та групи встановлюється у тонах. Також відповідно до пункту 1 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого вищезазначеною Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956 дія цього Порядку поширюється на всіх суб`єктів господарювання, у власності або користуванні яких є об`єкти, де можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини (далі - потенційно небезпечні об`єкти), а також на всіх суб`єктів господарювання, які мають намір розпочати будівництво потенційно небезпечних об`єктів.
Потенційно небезпечний об`єкт, відповідно до п.4 вказаного Порядку вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об`єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси.
Також, згідно із пунктами 18, 22 даного Порядку суб`єкт господарювання складає повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 (додаток 1) і надсилає його у двотижневий термін відповідним територіальним органам Держпраці, ДСНС, Держекоінспекції, державної санітарно-епідеміологічної служби, Держархбудінспекції, а також відповідній місцевій держадміністрації або виконавчому органу місцевої ради (далі - уповноважені органи), які ведуть облік об`єктів підвищеної небезпеки на підставі повідомлень про результати ідентифікації.
Таким чином, для ідентифікації об`єкта як об`єкта підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів необхідна наявність декількох умов, а саме:
- значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин (дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси);
- норматив порогової маси небезпечної речовини для віднесення її певної групи та класу визначається у тонах;
- небезпечна або декілька небезпечних речовин повинні використовуватись або виготовлятись, перероблятись, зберігатись чи транспортуватись на об`єкті.
Тобто, балони зі стисненим газом як устаткування підвищеної небезпеки та об`єкт підвищеної небезпеки є зовсім різними поняттями, з різним функціональним призначенням, та залежно від цього порядок їх використання регулюється різними нормативно-правовими актами (щодо устаткування підвищеної небезпеки - Порядком №1107, щодо об`єктів підвищеної небезпеки - Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», «Порядком ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки», «Порядком декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки»).
Відтак, доводи представника позивача про те, що отримання дозволу на експлуатацію балонів із стисненим газом необхідно лише у разі ідентифікації їх як об`єктів підвищеної небезпеки є помилковим.
Посилання представника позивача на п.6.4 НПАОП 0.01-1.59-87, суд також вважає недоречним, оскільки розділ 6 НПАОП 0.01-1.59-87 регулює саме порядок видачі дозволів на ввід посудин в експлуатацію, який записується в її паспорт та на видному місці зазначається фарбою реєстраційний номер, наданий дозвіл, дата, місяць і рік наступного зовнішнього та внутрішнього огляду та випробування. Тобто надання дозволу на ввід в експлуатацію та дозвіл на експлуатацію є різними поняттями. При цьому, порядок видачі дозволів на експлуатацію регулюється саме Порядком №1107.
В той же, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що за приписами ст. 21 Закону України «Про охорону праці» та Порядку №1107 для отримання роботодавцем (ПП «Согор») дозволу, зокрема, на експлуатацію балонів, які використовуються позивачем, необхідно наявність одночасно декількох підстав:
- балони повинні бути посудиною, що працює під тиском понад 0,05 МПа у розумінні пункту 17 Додатку № 3 до Порядку №1107 (у відповідній редакції)
- дане устаткування повинно відноситись до устаткування підвищеної небезпеки, на які розповсюджується дія пункту 6 Порядку № 1107.
Саме на необхідність дослідження вказаних обставин посилався і Верховний Суд, скасовуючи судові рішення та направляючи дану справу на новий розгляд.
При цьому, як встановлено в судовому засіданні, згідно фотокопії паспорту балону, розміщеного безпосередньо на ньому (т.2, а.с.56), робочий тиск балона складає 1.6 МПа, (пробний 3.0 МПа) тобто балони працюють під тиском більше ніж 0,05МПа, а відтак, суд визнає, що балони, які використовує позивач, є посудиною, що працює під тиском понад 0,05МПа у розумінні п.17 Додатку №3 до Порядку №1107, тобто може бути устаткованням підвищеної небезпеки.
В той же час, у розумінні п.6 Порядку №1107 дозвіл повинен бути отриманий роботодавцем, якщо устаткування підвищеної небезпеки саме експлуатується роботодавцем. Так, відповідно до п. 3 Порядку №1107 під поняттям експлуатація машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки розуміється - довготривалий період використання під час виробничого процесу машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки з урахуванням їх експлуатаційних характеристик.
Тобто визначальними ознаками експлуатації є:
- довготривалий процес;
- використання устаткування під час виробничого процесу.
Втім, ні Закон «Про охорону праці», ні Порядок №1107 не визначають поняття виробничого процесу, однак, ч.3 Порядку №1107 передбачено, що інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Законах України «Про охорону праці» та «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», котрі також не містять визначення виробничого процесу.
Відповідно до ч.6 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування. Таким чином, застосовуючи аналогію закону та аналогію права, можливо встановити ознаки виробничого процесу.
Так, ГОСТом 14.004-83 «ТЕХНОЛОГІЧНА ПІДГОТОВКА ВИРОБНИЦТВА. ТЕРМІНИ ТА ВИЗНАЧЕННЯ ОСНОВНИХ ПОНЯТЬ» затверджений Державним комітетом СРСР по стандартам від 09.02.1983 №714 визначено, що виробничий процес це сукупність всіх дій людей і знарядь праці, необхідних на даному підприємстві для виготовлення і ремонту продукції (п.43).
Згідно із п.10 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 N 771/97-ВР виробництво - діяльність, пов`язана з виробництвом об`єктів санітарних заходів, у тому числі всі стадії технологічного процесу, а саме первинне виробництво, підготовка, змішування та пов`язані з цим процедури, обробка, наповнення, пакування, переробка, відновлення та інші зміни стану об`єкта.
Відповідно до Загальних приміток до Списку товарів подвійного використання, що можуть бути використані у створенні звичайних видів озброєнь, військової чи спеціальної техніки, що є додатком 1 до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №86 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виробництво усі виробничі стадії, зокрема такі, як розроблення, проектування та конструювання виробу, виготовлення, інтеграція, складання (установлення), перевірка, випробування, забезпечення якості.
Системно аналізуючи вказані норми можна дійти висновку, що виробничий процес це змінювання кількісних та якісних властивостей об`єктів, застосування робочої сили для отримання готової продукції, з вихідної сировини.
При цьому, як зазначає сам представник відповідача, балони із стисненим газом на авто ПП «Согор» призначені для транспортування та зберігання стиснених, зріджених та розчинних газів, а тому, на переконання суду, виходячи з визначення поняття виробничого процесу, їх використання не може бути експлуатацією у розумінні пункту 6 Порядку №1107, відтак, оскаржувані приписи в цій частині не можуть бути такими, що прийняті обґрунтовано тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для справи, та відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, суд вважає, що відсутні підстави для отримання позивачем дозволу Держпраці на експлуатацію лінійних частин та їх елементи систем газопостачання природним газом (конвектори, газопроводи, лічильник газу, тощо), як це зазначено в оскаржуваних приписах, враховуючи наступне.
Дійсно, як вже зазначалось вище відповідно до п.3 Додатку 3 Порядку №1107 (в реакції, чинній на час прийняття оскаржуваних приписів) до устаткування підвищеної небезпеки відносилось технологічне устатковання, лінійні частини та їх елементи систем газопостачання природним і зрідженим газом суб`єктів господарювання та населених пунктів, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 100 кВтз.
Крім того, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285 були затверджені «Правила безпеки систем газопостачання» (далі - Правила безпеки систем газопостачання №285), відповідно до пункт 3.1 розділу 3 «Загальні положення» яких передбачено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідно до вимог Порядку №1107.
Правила встановлюють вимоги щодо необхідності отримання дозволу, а саме: для пуску і налагодження газифікованих агрегатів (п. 4.7); підключення житлових, громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення до системи газопостачання (п. 4.8.); технічне обслуговування і ремонту споруд та об`єктів системи газопостачання промислових і сільськогосподарських підприємств, підприємств комунально-побутового обслуговування населення (п. 3.2 розділу № 3); заміна газового обладнання (п. 5.5 розділу 5); перевірка і прочищення димових та вентиляційних каналів (п. 6.1.); технічне обслуговування колективної димовідвідної системи та димоходів, які проходять крізь зовнішню стіну без влаштування вертикального каналу (п. 6.11.); налагодження та експлуатація засобів ЕХЗ споруд систем газопостачання населених пунктів (п.9.6.).
Разом з тим щодо обладнання, яке відповідач зазначає у приписі, як складові системи газопостачання ПП «Согор», суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2.1 Правил безпеки систем газопостачання №285, система газопостачання - це технічний комплекс, до складу якого входять:
газопроводи і споруди на них;
газовикористовуючі установки, резервуарні, групові та індивідуальні установки зріджених вуглеводневих газів, а також газифіковані житлові та громадські будинки;
газорегуляторні пункти та установки;
газифіковані промислові, сільськогосподарські та інші підприємства, котельні;
засоби електрохімічного захисту від корозії;
допоміжне технологічне обладнання, що забезпечує роботу системи газопостачання.
Тобто ні лічильник газу, ні конвектор не включені до складу системи газопостачання.
Представник відповідача в судовому засіданні обґрунтовуючи свою позицію, з урахуванням вказаного визначення зазначає, що лічильник газу є однією із складових вузлу обліку газу, а конвектори відносяться до газовикористовуючого приладу, тобто фактично є газовикористовуючим устаткуванням.
Суд не погоджується з вказаними доводами представника відповідача, оскільки відповідно до терміну визначеного п.2.1 вищевказаних Правил, газовикористовуючі установки та обладнання це котли, виробничі печі, технологічні лінії та інші установки, які використовують газ як паливо для вироблення теплової та електричної енергії для опалення, гарячого водопостачання та на технологічні потреби виробництв.
Аналіз вказаного пункту правил вказує на те, що він поширюється на відповідне устаткування за наявності двох обов`язкових складових, а саме виду обладнання та обов`язкового використання його в технологічних потребах виробництва.
У той же час, як встановлено в судовому засіданні, вказане обладнання не використовується позивачем в технологічних потребах виробництва, таких доказів не надано.
Щодо лічильника газу, які представник відповідача вважає включається до вузла обліку газу, суд зазначає, що відповідно до визначення, що міститься в п.2.1 вищевказаних правил, вузол обліку газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, що призначені для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму газу, приведеного до стандартних умов його стану.
Тобто обов`язковою умовою віднесення лічильника газу до вказаного обладнання є вимірювання об`єму газу, приведеного до стандартних умов його стану, в той же час, представник відповідача не надав доказів того, що вказані лічильники газу, які використовує відповідач, мають технічну можливість вимірювати об`єм газу саме з приведенням до стандартних умов його стану, більше того, не вказано який саме це лічильник, та де він знаходиться.
Крім того, у ході судового розгляду встановлено, що газопостачання відповідача здійснюються ПАТ «Сумигаз».
Відповідно до укладеного між позивачем та ПП «Согор» договору від 23.09.2015 №673 на виконання робіт (надання послуг) з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та перевірці функціонування сигналізаторів загазованості комунально-побутових об`єктів на місті експлуатації, договір укладено з метою забезпечення безаварійної експлуатації і запобігання нещасним випадкам, пов`язаним з використанням газу. Згідно п.1.1. договору замовник (ПП «Согор») доручає, а виконавець (ПАТ «Сумигаз») приймає на себе виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та перевірці функціонування сигналізаторів загазованості комунально-побутових об`єктів замовника на місті експлуатації (т.2, а.с.61).
31.10.2016 (після прийняття оскаржуваних приписів) був складений акт розмежування балансової належності та експлуатації відповідальності сторін між Оператором ГРМ (ПАТ «Сумигаз»), власником газової мережі (ПП «Мисливченко») та споживачем (ПП «Согор»), відповідно до якого сторони зобов`язуються утримувати кожний свою частину системи газопостачання у технічно справному стані, експлуатувати її відповідно до Правил безпеки систем газопостачання №285 (т.2, а.с.101). Крім того, відповідно до акту Оператор ГРМ (ПП «Сумигаз») забезпечує експлуатацію газових мереж до межі експлуатаційної відповідальності. У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що експлуатацію вищевказаної частини системи газопостачання здійснює не відповідач, а ПАТ «Сумигаз.
При цьому, суд наголошує, що ні в актах перевірки, ні в оскаржуваних приписах не вказано, на які саме (їх ідентифікаційні дані) газопроводи (їх частини), які конвектори, який лічильник позивач мав отримати дозвіл, та на підставі дослідження яких документів було зроблено відповідачем такий висновок.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч зазначеному, відповідачем ні в актах перевірки, ні в приписі не надано та не наведено детальних пояснень, які б дали змогу ідентифікувати зазначене обладнання та дослідити правомірність вимог відповідача щодо необхідності отримання позивачем відповідного дозволу. Більше того, вживаючи у приписах «тощо», відповідач допускає неоднозначне трактування вимог припису, що може викликати труднощі в його виконанні.
Відтак, оскаржувані приписи і в цій частині не можуть бути такими, що прийняті обґрунтовано тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для справи, та відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, як зазначалось вище правомірність дій заступника начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожка В.В. щодо проведення позапланової перевірки, призначеної на підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області від 30.06.2016 №368-ОД була оскаржена до Сумського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 17.10.2016 у справі №818/1196/16, що набрало законної сили 14.11.2016 (т.2, а.с.118-119), позовні вимоги ПП «Согор» було задоволено та визнано протиправними дії заступника начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Сумській області Ворожка В.В. щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки на підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області від 30.06.2016 року №368-ОД. Відтак, протиправно проведена перевірка не може породжуватися правомірні наслідки, у вигляді, зокрема, оскаржуваного припису від 06.07.2016 №05-34/198.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказані приписи, вбачається необхідним стягнути з Управління Держпраці у Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПП «Согор» в рахунок повернення сплачений при подачі позову згідно платіжних доручень від 02.07.2016 №4206 (т.1, а.с.31) та від 05.09.2016 №4367 (т.1, а.с.38) судовий збір у загальному розмірі 2756,00грн.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Скасувати пункт 1 припису №10-18/25 від 24 лютого 2016 року щодо порушення приватним підприємством "Согор" ст.21 Закону України "Про охорону праці" та п.п.6,7 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107.
Скасувати припис №05-34/198 від 06 липня 2016 року щодо порушення приватним підприємством "Согор" ст.21 Закону України "Про охорону праці" та п.п.6,7 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2020.

Суддя І.Г. Шевченко