Справа № 240/7453/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Житомир справа № 240/7453/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №42977847, видану 13.11.2014 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Рисіч О.В. про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 86206,69 грн у виконавчому провадженні №57681267.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.12.2013 по справі №906/1452/13 суд вирішив позов задовольнити. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Моторе Груп" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" борг за кредитним договором.

На виконання вказаного вище судового рішення 27.03.2014 було видано судовий наказ №906/1452/13. 13.11.2014 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Рисіч О.В. після відкриття виконавчого провадження була прийнята постанова у виконавчому провадженні №42977847 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі: 86206,69 гривень. Позивач вважає дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Рисіч О.В. з винесення постанови у виконавчому провадженні №42977847 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі: 86206,69 гривень незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 16.05.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі №240/7453/19 у зв`язку з тим, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року замінено неналежного відповідача у справі - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №240/7453/19 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №240/3203/18 (провадження №11-445апп19).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року поновлено провадження в адміністративній справі № 240/7453/19 у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №240/3203/18 (провадження №11-445апп19). Справу призначено до судового розгляду на 15 червня 2020 о 13:45 год..

02.10.2019 на адресу суду надійшли відзиви на позов від Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в яких представник просить відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку з безпідставністю.

Позивач в судове засідання 15.06.2020 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та вчасно, про, що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання судової повістки. Причини неявки до суду не повідомила.

12.06.2020 від Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач просить справу розглянути без участі представника.

Від Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшло колопотання з проханням справу розглядати у відсутності представника.

Судом встановлено, що Корольовський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області реорганізовано у Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

За таких обставин суд вважає за необхідне замінити Корольовський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.12.2013 по справі №906/1452/13 суд вирішив позов задовольнити. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Моторе Груп" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль": - 845163,52 грн боргу, згідно кредитного договору №012/110/039 від 29.01.2008; 16903,27 грн судового збору (а.с.33).

На виконання вказаного судового рішення Господарським судом Житомирської області видано наказ №906/1452/13 по справі №906/1452/13, на підставі якого відкрито виконавче провадження №42977847 (а.с.32).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.07.2018 по справі №906/1452/13 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" у виконавчому провадженні №42977847, що перебуває на виконанні у Управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, правонаступником - Чепорнюком Олегом Олександровичем (а.с.33).

29.10.2018 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. виконавчий документ повернуто за заявою стягувача (а.с.37).

13.11.2014 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області Рисічем О.В. прийнято постанову у виконавчому провадженні №42977847 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі: 86206,69 грн (а.с.38).

14.11.2018 постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Первушиною Ю.О. відкрито виконавче провадження №57681267 з примусового виконання постанови №42977847, виданої 13.11.2014 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 86206,69 грн (а.с.39).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами ч.1 статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 4 статті 27 Закону встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За приписами частини 3 статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина 2 статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Також, слід зазначити, що пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, винесення постанови про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню, яке перебувало на виконанні не є прямою вказівкою Закону України "Про виконавче провадження", оскільки стягнення виконавчого збору відбувається лише за умови вчинення дій, що призвели до стягнення коштів з боржника.

Отже, при стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Як вже зазначалось судом, наказ №906/1452/13 відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII повернутий стягувачу за його письмовою заявою.

Як встановлено, державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в межах виконавчого провадження ВП№42977847 не було вчинено примусових дій по стягненню з боржника на користь стягувача коштів.

При розгляді даної справи судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 по справі № 2540/3203/18, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Тобто, за своєю природою виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця є винагородою виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення, яка стягується у розмірі, пропорційної до розміру фактично стягнутої суми за виконавчим документом.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення, а відповідачем не надано суду доказів вчинення державним виконавцем дій спрямованих на виконання виконавчого провадження №42977847, постанова від 13.11.2014 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору є протиправною.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

З огляду на наведене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати постанову №42977847, видану 13.11.2014 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Рисіч О.В. про стягнення з виконавчого збору, у зв`язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн, про, що свідчить квитанція №163 від 07.05.2019 (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир сплачений судовий збір у сумі 1536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 287, 293, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову №42977847, видану 13.11.2014 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Рисіч О.В. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 86206,69 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул.Леха Качинського,12-а, м.Житомир, 10014, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва