Справа № 200/4174/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р. Справа№200/4174/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Добропільського міськрайонного суду Донецької області (адреса: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Банкова, 39А, ), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.. Добровольського, 2, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, враховуючи уточнені позовні вимоги, про визнання неправомірними дій керівника апарату щодо звільнення з посади додаткового помічника судді, скасування наказу керівника апарату від 08 квітня 2020 року №21-кк Про звільнення ОСОБА_1 як незаконний та протиправний, поновлення на посаді помічника судді з 09 квітня 2020 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по день прийняття судового рішення з розрахунку 883,21 грн за кожен робочий день вимушеного прогулу, стягнення заподіяної моральної шкоди в розмірі 55 000 грн, допущення негайного виконання рішення в частини поновлення на посаді.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(у письмовому провадженні), витребувано у Добропільського міськрайонного суду Донецької області довідку про середній заробіток ОСОБА_1 за останні два місяці.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з липня 2004 року працювала в Добропільському міському суді на посаді помічника судді. 20 вересня 2018 року була закріплена як додатковий помічник судді, проте наказом керівника апарату суду від 08 квітня 2020 року звільнено з посади помічника судді у зв`язку із закінченням терміну дії трудового договору. Звільнення вважає незаконним, оскільки помічник судді може бути звільнений наказом керівника апарату лише на підставі заяви про звільнення за власним бажанням або за поданням судді.

Відповідачем 1 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач 1 посилається на те, що 20.09.2018 року на позивача було покладено виконання обов`язків додаткового помічника судді на підставі подання судді Мацишин Л.С. за заявою позивача. Станом на 08.04.2020 року суддя Мацишин Л.С. перебувала у соціальній відпустці більше двох місяців. Позивач не зверталась із заявою про покладення на неї виконання повноважень додаткового помічника іншого судді Добропільського міськрайонного суду Донецького області. 08.04.2020 року позивача було попереджено про звільнення та їй було запропоновано іншу посаду, яка не належить до посад державної служби, та позивач відмовилась від запропонованої посади. 08.04.2020 року позивача звільнено із займаної посади з 09.04.2020 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Відповідачем 2 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач 2 посилається на те, що відповідно до Положення про помічника судді у разі тривалої відсутності судді помічника судді за його згодою може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби. У разі відсутності згоди на відповідне переведення останній підлягає звільненню з посади. У зв`язку з неподанням позивачем заяви про переведення та запропоновану посаду, яка не належить до посад державної служби, та відсутністю подання іншого судді про призначення її як додаткового помічника керівником апарату винесено наказ про звільнення позивача з 09.04.2020 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Одночасно відповідачем 2 через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем до суду надано заперечення щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи №200/4174/20-а по суті підготовчим провадженням.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначив, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не дає змогу упевнитись в тому, що позов підписано та подано позивачем особисто.

Розглянувши заявлене клопотання відповідача, суд доходить висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Положеннями пункту 20 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно норм статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За приписами пункту 1 частини шостої зазначеної статті справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до пункту 17 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що положеннями частини четвертої статті 260 КАС України передбачено, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Проте, відповідно до частини сьомої статті 260 КАС України частина друга-шоста цієї статті не застосовується до справ визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу. Так, пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України справами незначної складності, зокрема, визначено справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також суд зазначає, що відповідно до положень частини шостої статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За таких обставин, враховуючи, що порядок розгляду даної справи безпосередньо визначений нормами законодавства та зазначеними нормами не передбачено право відповідача на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залишає без задоволення заявлене клопотання відповідача. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Частиною 4 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд в залежності від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: залишення заяви відповідача без задоволення; розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відтак, заява Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального провадження повинна бути обґрунтованою та містити достатні мотиви неможливості розгляду цієї справи в спрощеному провадженні.

Однак, у поданій відповідачем 2 заяві не наведено обґрунтованих доводів неможливості вирішення цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення підготовчого судового засідання.

27 травня 2020 року позивачем подано уточнення до позовних вимог, відповідно до яких просить поновити її на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області з 09 квітня 2020 року.

27 травня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, зміст якої аналогічний викладеному у позові.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 , є особою, що претендує на поновлення на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідач 1 Добропільський міськрайонний суд Донецької області () є суб`єктом владних повноважень в розумінні ст. 46 КАС України.

Відповідач 2 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень в розумінні ст. 46 КАС України.

Судом встановлено, що на підставі Наказу начальника управління державної судової адміністрації №499-к від 06.07.2004 року ОСОБА_1 була призначена за конкурсом на посаду помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 27 серпня 2012 року №29-к продовжено за згодою ОСОБА_1 перебування на посаді помічника судді на час виконання суддею Лаврушиним О.М. повноважень судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 04 липня 2016 року №20-к переведено з 01 травня 2016 року на патронатну службу ОСОБА_1 на час виконання суддею Лаврушиним О.М. повноважень судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2016 року №35-к ОСОБА_1 закріплено за суддею Тітовою Т.А. на час виконання нею повноважень з 20 жовтня 2016 року.

Наказом голови комісії з реорганізації Добропільського міськрайонного суду від 20 вересня 2018 року №37-к ОСОБА_1 закріплено як додаткового помічника з 20 вересня 2018 року за суддею Мацишин Л.С.

Наказом Голови Добропільського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року №07-вг надано судді ОСОБА_2 відпустку у зв`язку з вагітністю і пологами з 03 лютого по 12 квітня 2020 року включно.

Наказом Голови Добропільського міськрайонного суду від 02 квітня 2020 року №17-вг надано судді ОСОБА_2 відпустку з 13 квітня 2020 по 06 липня 2020 року.

08.04.2020 року керівником апарату Добропільського міськрайонного суду видано повідомлення №03-29/15/2020, відповідно до якого з 03.02.2020 року суддя ОСОБА_2 , повноваження додаткового помічника якого виконувала позивач, перебуває у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Станом на 08.04.2020 року як суддя з найбільшим навантаженням, так і жоден інший суддя не написав подання щодо покладання на позивача повноважень додаткового помічника одного з суддів Добропільського міськрайонного суду. Додатково повідомлено, що станом на 08.04.2020 року в Добропільському міськрайонному суді є вакантною посада оператора копіювальних та розмножувальних машин, яка не належить до посад державної служби, та яка може бути запропонована з метою переведення. Запропоновано протягом 08.04.2020 року надати заяву про переведення на зазначену посаду. Крім того, повідомлено, що в разі неподання відповідної заяви, це буде розцінюватись як незгода із запропонованою посадою та позивачу буде звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП.

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 08 квітня 2020 року №21-кк ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 09 квітня 2020 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Наказано відділу бухгалтерського обліку ТУ ДСА України в Донецькій області виплатити компенсацію за невикористані частину щорічної основної відпустки у кількості 36 календарних днів.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді Добропільського міськрайонного суду у зв`язку з перебуванням судді у тривалій соціальній відпустці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 статті 157 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника (помічників) судді, затвердженим Радою суддів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 зазначеного Закону судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Пунктом 1 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Рішення Ради суддів України 18.05.2018 р. №21 відповідно до частини першої статті 157 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України. Правовий статус, умови діяльності помічників судді визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів", статтею 92 Закону України "Про державну службу", нормативно-правовими актами з питань оплати праці працівників патронатних служб і цим Положенням.

Відповідно до пункту 2 Положення про помічника судді суду загальною юрисдикції помічник судді - це працівник патронатної служби у суді, який забезпечує виконання суддею повноважень щодо здійснення правосуддя.

Пунктом 7 Положення про помічника судді суду загальною юрисдикції також визначено, що судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Згідно з абз. 2,3 пункту 12 Положення про помічника судді суду загальною юрисдикції помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв`язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством. У разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 11 Положення про помічника судді суду загальною юрисдикції помічник судді у разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади, припинення повноважень члена Ради суддів України у встановленому законом порядку, помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби.

Крім того, у зазначених випадках на такого (таких) помічника (помічників) судді може на певний строк у встановленому законом порядку покладатися виконання повноважень додаткового помічника іншого судді (суддів), у якого (яких) найбільше судове навантаження, про що на підставі подання відповідного судді та особистої заяви помічника судді видається наказ керівника апарату суду.

У разі відсутності згоди помічника (помічників) судді на переведення на іншу посаду працівника апарату суду чи виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або за умови неможливості переведення працівника за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду він (вони) підлягає (підлягають) звільненню з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» посада помічника судді віднесена до посад працівників патронатної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

Частиною 2 статті 92 Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ встановлено, що працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

Відповідно до ч.3 ст. 92 Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби.

На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39 1, 41 - 43 1, 49 2 Кодексу законів про працю України. Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів (ч.4 ст. 92 Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ).

Згідно з ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (п.п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з п.1 п.2 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Суд зазначає, що звільнення з підстав визначених у пунктах 1,2 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

З аналізу наведених законодавчих положень суд зазначає, що помічник судді не відноситься до посад державної служби, а є працівником патронатної служби, який, у силу спеціальних правових норм, які регулюють правовідносини у сфері судочинства (правосуддя), звільняється із займаної посади з обов`язковим дотриманням гарантій.

Враховуючи зазначені вище норми права, та те, що станом на час звільнення ОСОБА_1 08 квітня 2020 року посада помічника (додаткового помічника) судді відносилася до патронатної служби,тобто, не належала до державної служби, а, тому,відповідно, на спірні правовідносини не поширювалася дія Закону України «Про державну службу», у той же час поширювалася дія гарантій, передбачених КЗпП України.

Судом встановлено, що станом на час звільнення позивача із займаної посади повноваження судді Добропільського міськрайонного суду ОСОБА_2 не були припинені, ця суддя не звільнена із посади судді вказаного суду. У той же час, станом на 08 квітня 2020 року було наявне подання судді ОСОБА_2 , датоване 20 вересня 2018 року, на призначення ОСОБА_1 її помічником на час виконання нею повноважень судді цього суду.

Відомостей, що Суддя ОСОБА_2 вносила подання про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника, суду не надано, тому, відповідно звільнення без такого подання є неправомірним.

Згідно з ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення передбачених законодавством, у тому числі з дотриманням вимог законодавства про працю.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно з абз. 1, 3 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки заробітна плата позивача склала за лютий 2020 року 14 683,08 грн, за березень 2020 року 21 528,57 грн.

Відповідно до розрахункових листків позивача за лютий 2020 року позивач відпрацювала 20 днів, за березень - 21 день.

Отже суд виходить із розміру заробітної плати 36 211,65 грн./41 заробітна плата за день складає 883,21 грн.

Враховуючи період вимушеного прогулу позивача з 09.04.2020 р. по 18 червня 2020 р. (день прийняття судом рішення по справі) кількість днів вимушеного прогулу складає 46 днів.

Таким чином, 46 (днів) х 883,21 (заробітна плата позивача за день) складає 40 627,66 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу, яка належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 55 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, позивачем має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги, а тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваного наказу покладено на відповідача. Відповідач не довів суду правомірність винесеного наказу про звільнення позивача з посади помічника судді.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу, що визнання неправомірними дій керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області Ставицької О.В. щодо звільнення позивача з посади помічника судді є неналежним способом захисту прав позивача, оскільки результатом зазначених неправомірних дій є прийняття наказу від 08 квітня 2020 року №21-кк «Про звільнення ОСОБА_1 ». Скасування спірного наказу та поновлення на посаді є належним способом захисту та відновить права позивача.

Враховуючи всі зазначені обставини суд дійшов висновку задовольнити позов частково, шляхом скасування спірного наказу про звільнення позивача, поновлення на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області з 09 квітня 2020 року, стягнення з відповідача 2 на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по день прийняття рішення у справі у сумі 40 627,66 грн.

Згідно з п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 840,80 грн. не здійснюється.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір за витребування доказів у розмірі 840,80 грн. за квитанцією №0.0..1 від 15.04.2020 року. Проте, суд звертає увагу позивача, що сплата судового збору за подання позову про поновлення на посаді не передбачена КАС України та Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону 3674-VI, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Добропільського міськрайонного суду Донецької області (адреса: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Банкова, 39А, ), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.. Добровольського, 2, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2020 року №21-кк «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області (адреса: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Банкова, 39А, ).

Допустити негайне виконання рішення в частини поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.. Добровольського, 2, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по день прийняття судового рішення 18 червня 2020 року у сумі 40 627,66 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято, складено в повному обсязі та підписано в нарадчій кімнаті 18 червня 2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова