Справа № 560/3848/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3848/19 Головуючий у І інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

18 червня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року (рішення прийнято у м. Хмельницький, повний текст рішення складено 13.02.2020, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання дій ( бездіяльності) протиправними та зобов`язання відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

-- визнати протиправними дії Управління СБУ у Хмельницькій області при звільненні ОСОБА_1 з військової служби в органах СБУ та щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплати в день виключення зі списків Управління СБУ у Хмельницькій області - 05 травня 2015 року - грошового забезпечення за травень 2015 року (за неповний місяць до дня виключення зі списків особового складу Управління), грошової компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та підйомної допомоги та добових при переїзді військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт за 2012 рік і 2014 рік;

-- стягнути з Управління СБУ у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 06 травня 2015 року по день фактичного розрахунку - 26 жовтня 2016 року в розмірі 136549 грн. 80 коп.;

-- стягнути з Управління СБУ у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 протиправно утримані суми військового збору з нарахувань підйомної допомоги за 2012 рік і 2014 рік у розмірі 187 грн. 43 коп.;

-- зобов`язати Управління СБУ у Хмельницькій області відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн., завдану його неправомірними діями при звільненні ОСОБА_1 з військової служби в органах СБУ.

2. У обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем внаслідок недотримання вимог діючого законодавства України при здійсненні своїх повноважень порушено його трудові права, а тому вважає, що дії (бездіяльність) Управління СБ України у Хмельницькій області при звільненні його з військової служби в органах СБУ та щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні слід визнати протиправними і з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 06 травня 2015 року по день фактичного розрахунку - 26 травня 2016 року та протиправно утримані суми військового збору з нарахувань підйомної допомоги за 2012 рік і 2014 рік, а також зобов`язати відшкодувати завдану неправомірними діями при звільненні з військової служби в органах СБУ моральну шкоду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправними дії Управління СБУ у Хмельницькій області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з військової служби в органах СБУ в день виключення зі списків Управління СБУ у Хмельницькій області - 05 травня 2015 року.

3.2. Стягнуто з Управління СБУ у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 06 травня 2015 року по день фактичного розрахунку - 26 жовтня 2016 року.

3.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

4. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції у відповідній частині, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його змінити у частині стягнення з Управління СБУ у Хмельницькій області середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 06 травня 2015 року по день фактичного розрахунку - 26 жовтня 2016 року і ухвалити нове рішення про стягнення з Управління СБУ у Хмельницькій області середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 06 травня 2015 року по день фактичного розрахунку - 26 жовтня 2016 року в розмірі сто тридцять шість тисяч п`ятсот сорок дев`ять (136 549) грн. 80 коп. Також просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо: стягнення з Управління СБ України у Хмельницькій області протиправно утриманих сум військового збору з нарахувань підйомної допомоги за 2012 рік і 2014 рік у розмірі сто вісімдесят сім (187) грн. 43 коп.; відшкодування моральної шкоди в розмірі п`ятдесяти тисяч (50 000) грн., завданої його неправомірними діями при звільненні позивача з військової служби в органах СБ України і ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог в повному об`ємі.

4.1. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не застосовано норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08.02.1995 №100, і не прийнято рішення щодо стягнення конкретної суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Також судом не надано належної оцінки доводам відповідача щодо наявності підстав для стягнення з Управління СБ України у Хмельницькій області на його користь протиправно утриманих сум військового збору з нарахувань підйомної допомоги за 2012 рік і 2014 рік у розмірі сто вісімдесят сім (187) грн. 43 коп. та зобов`язання УСБУ у Хмельницькій області відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50000 грн., завдану його неправомірними діями при звільненні з військової служби в органах СБ України.

5. Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

5.1. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що УСБУ у Хмельницькій області дійсно виплатило вказані грошові кошти не в день фактичного звільнення, однак такі дії зумовлені специфічним порядком фінансуванням всіх військових частин, які не є розпорядниками коштів. Тобто, такий розрахунок з позивачем відбувся не з вини відповідача.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в органах СБ України з 16 травня 2000 року по 05 травня 2015 року, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 .

7. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 51 ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Хмельницькій області №72/18/107 від 11 березня 2015 року, на підставі статей 41в, 236, 696, 54в, 56в, 10г (звільнення) графи розкладу хвороб Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління СБУ від 26 жовтня 2012 року №482/ДСК, зі змінами внесеними наказом СБ України від 19 серпня 2014 року №515/ДСК, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час; захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби. Діагноз: "дисциркуляторна енцефалопатія І ст. зі схильністю до транзиторних ішемічних атак".

8. Наказом Служби безпеки України №288-ос від 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в СБ України за підпунктом "а" пункту 61 та підпунктом "б" пункту 63 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, підпунктом "б" (за станом здоров`я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний до військової служби у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Служби безпеки України.

9. З 05 травня 2015 року наказом начальника УСБУ у Хмельницькій області № 98-ос "По особовому складу" від 05 травня 2015 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Управління СБ України у Хмельницькій області.

10. Після звільнення позивач неодноразово звертався до УСБУ у Хмельницькій області з метою отримання належних йому виплат, які він не отримав під час проходження служби та звільнення військової служби в СБ України.

11. Так за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 червня 2015 року УСБУ у Хмельницькій області проінформувало позивача листом М72/К-12/103 від 16 липня 2015 року про те, що відповідно до наявних в Управлінні документів позивач має право на отримання коштів компенсаційного характеру (підйомної допомоги) при переведенні для подальшого проходження військової служби з Кам`янець-Подільського МВ до Старокостянтинівського МВ та з сектору ОДТ до Кам`янець-Подільського МВ в сумі 12495,95 грн. При цьому вказано, що в той же час рапорти на отримання вказаної виплати у фінансовому відділі Управління відсутні, а тому рекомендовано звернутися до начальника фінансового відділу Управління для надання відповідної заяви про виплату вказаних коштів.

12. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 27 січня 2016 року УСБУ у Хмельницькій області листом №72/К-4/103 від 08 лютого 2016 року повідомило про те, що відповідно до наявних в Управлінні документів позивач має право на отримання коштів компенсаційного характеру (підйомної допомоги) при переведенні для подальшого проходження військової служби з Кам`янець-Подільського МВ до Старокостянтинівського МВ та з сектору ОДТ до Кам`янець-Подільського МВ в сумі 12495,95 грн. При цьому вказано, що фінансування на виплату підйомної допомоги Управління в 2014-2016 р.р. не отримувало, при отриманні фінансування в поточному році з Державного бюджету на виплату компенсаційного характеру (підйомної допомоги), моє клопотання буде розглянуто та виплачено

13. Листом №72/К-5/103 від 05 лютого 2016 року ОСОБА_1 також повідомлено про те, що відповідно до наявних в Управлінні документів йому нарахована при звільненні грошова компенсація за неотримане речове майно за період з 2008 по 2015 роки в сумі 4383,10 грн., погашення заборгованості з якої планується у 2016 році при отриманні відповідного фінансування Управлінням.

14. За результатами розгляду звернення від 22 лютого 2016 року УСБУ у Хмельницькій області листом №72/К-8/103 від 12 березня 2016 року повідомило про наступне:

1) підйомна допомога за 2013 рік в сумі 5736,25 грн. при переведенні ОСОБА_1 зі Старокостянтинівського МВ до сектору ОДТ взята на бюджетне зобов`язання при отриманні відповідних асигнувань з Державного бюджету та виплачена Управлінням 05 грудня 2014 року на його картковий рахунок № НОМЕР_2 в Хмельницькій філії ПАТ КБ "Приватбанк" м. Хмельницький.

2) відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Керуючись положеннями вказаної статті та у зв`язку з відсутністю відповідних асигнувань з Державного бюджету, Управління зареєструє бюджетні зобов`язання по виплаті підйомної допомоги при переведенні з Кам`янець-Подільського МВ до Старокостянтинівського МВ, з сектору ОДТ до Кам`янець-Подільського МВ при надходженні відповідних бюджетних коштів.

15. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 жовтня 2019 року УСБУ у Хмельницькій області проінформовано листом №72/К-146/103 від 15 листопада 2019 року про види грошового забезпечення та виплати компенсаційного характеру, які позивачу нараховані Управлінням, а також дати їх виплати, зокрема:

- нараховано грошове забезпечення за травень 2015 року в сумі 1243,98 грн., виплачено 29 травня 2015 року (платіжне доручення №587 від 27 травня 2015 року) за мінусом військового збору;

- нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 53988,55 грн. (7712,65*14*50%), з яких 31907,23 грн. виплачено 29 травня 2015 року (платіжне доручення №587 від 27 травня 2015 року) і 21271,49 грн. виплачено 20 січня 2016 року (платіжне доручення №45 від 20 січня 2016 року) за мінусом військового збору;

- нарахована компенсація за неотримане речове майно в сумі 4383,10 грн., виплачена 31 серпня 2016 року (платіжне доручення №1128 від 29 серпня 2016 року);

- нарахована підйомна допомога при переведенні з м. Старокостянтинів до м. Хмельницького (за 2013 рік) в сумі 5736,25 грн., виплачена 05 грудня 2014 року (платіжне доручення №1344 від 17 листопада 2014 року) за мінусом військового збору;

- нарахована підйомна допомога при переведенні з м. Хмельницького до м. Кам`янець-Подільського (за 2014 рік) в сумі 7002,45 грн., виплачена 25 жовтня 2016 року (платіжне доручення №1370 від 21 жовтня 2016 року) за мінусом військового збору;

- нарахована підйомна допомога при переведенні з м. Кам`янець-Подільського до м. Старокостянтинова (за 2012 рік) в сумі 5493,00 грн., виплачена 25 жовтня 2016 року (платіжне доручення №1370 від 21 жовтня 2016 року) за мінусом військового збору.

16. Таким чином, проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , а саме: невиплати в день виключення зі списків Управління СБУ у Хмельницькій області - 05 травня 2015 року - грошового забезпечення за травень 2015 року (за неповний місяць до дня виключення зі списків особового складу Управління), грошової компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та підйомної допомоги та добових при переїзді військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт за 2012 рік і 2014 рік здійснено 25 жовтня 2016 року.

17. Вважаючи таку затримку у виплаті належних позивачу сум грошових коштів протиправною, а також утримання з такої суми військового збору, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

18. Позивач зазначив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розрахунку при звільненні чим порушив право позивача на належний рівень оплати праці.

19. Відповідач зазначив, що остаточні виплати позивачу здійснювалися УСБУ у Хмельницькій області при отриманні відповідного фінансування з ФЕУ СБ України. Вказав, що УСБУ у Хмельницькій області не є самостійним розпорядником коштів, і кошти для виплати одноразової грошової допомоги та виплат компенсаційного характеру при звільненні ОСОБА_1 не були закладені в кошторис. Тому Управлінням, після перерахування наявних цільових коштів ОСОБА_1 , подана відповідна заявка на отримання залишку коштів до Центрального апарату СБ України для повного розрахунку з позивачем. Повна виплата одноразової грошової допомоги при звільненні та інших виплат ОСОБА_1 стала можлива і була відповідно здійснена лише після надходження відповідних коштів на рахунки УСБУ у Хмельницькій області з Центрального управління СБ України. Отже, протиправної бездіяльності та вини УСБУ у Хмельницькій області щодо несвоєчасної виплати вищевказаних грошових коштів при звільненні не вбачається, оскільки службові особи УСБУ у Хмельницькій області вжили всіх можливих законних заходів для здійснення повного і своєчасного розрахунку з ОСОБА_1 . Також, на думку представника відповідача необґрунтованими є твердження позивача, що з нього безпідставно стягнено військовий збір в сумі 187 грн. 43 коп. при виплаті підйомної допомоги 25 жовтня 2016 року за 2012 та 2014 роки, оскільки підставою для нарахування та виплати підйомної допомоги є рапорт військовослужбовця. З вказаним рапортом ОСОБА_1 звернувся до керівництва УСБУ у Хмельницькій області лише 17 червня 2015 року, коли вже набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів" від 31 липня 2014 року, тому 25 жовтня 2016 року при здійсненні виплати позивачу підйомної допомоги, відповідно до ст. 162 Податкового кодексу України стягнуто військовий збір. Також зазначив, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів існування причинного зв`язку між несвоєчасною за його твердженням виплатою УСБУ у Хмельницькій області 05 травня 2015 року відповідних грошових коштів та погіршенням 07 травня 2015 року його стану здоров`я, особливо що стосується хронічного попереково-крижового радикуліту, як стверджує позивач. Також, вказує на те, що відповідно до свідоцтва про хворобу №51 ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Хмельницькій області №72/18/107 від 11 березня 2015 року станом на 11 березня 2015 року ОСОБА_1 вже було визнано непридатним до військової служби в мирний час, та обмежено придатним у воєнний час у зв`язку із захворюванням. А вже 20 травня 2015 року, тобто через 15 днів після звільнення. ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності. Тобто, це свідчить, що вказані хвороби не виникли в нього раптово і не раптово загострилися 05 травня 2015 року в момент не проведення з ним повного розрахунку з боку УСБУ у Хмельницькій області.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Правові засади організації та діяльності Служби безпеки України визначено Законом України "Про Службу безпеки України" від 25 березня 1992 року №2229-ХІІ та Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007.

21. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про Службу безпеки України" від 25 березня 1992 року №2229-ХІІ, держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

22. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232- XIII (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

23. Відповідно до статті 40 цього Закону гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

25. Статтею 9-1 вказаного Закону передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

26. Згідно з пунктом 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення.

27. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

28. Відповідно до статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 листопада 1991 року № 2011-12 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

29. Згідно з пунктом 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та встановлено, що особам які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

30. Відповідно до п. 3 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

31. Стаття 233 Кодексу законів про працю України встановлює, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

32. Пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує: чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

33. У відповідності ж з вимогами частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

34. Згідно з положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

35. Тобто, за змістом зазначеної норми, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

36. Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

37. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

38. Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

39. При цьому, законодавець не обмежує можливість застосування такого процесуального наслідку виключно судом, який розглядає справу як суд першої інстанції.

40. Судом достовірно встановлено, що позивачу стало відомо про порушення його прав 2016 року, про що свідчить його переписка з відповідачем / арк.спр.14-17/, однак до суду з даним адміністративним позовом звернувся лише 28 листопада 2019 року, тобто більш, ніж через три роки.

41. Доводи ОСОБА_1 , які були викладені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду про те, що строк ним не пропущено, оскільки йому не було надано відповідачем повної інформації про виплачені кошти є безпідставними, так як у нього була можливість своєчасно звернутися до суду з позовом і в межах судового розгляду вирішувати питання щодо витребування належних доказів. При цьому ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом за період з 2016 року по листопад 2019 року.

42. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

43. Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

44. Непоінформованість позивача про порушення своїх прав через байдуже ставлення до них або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

45. Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ст.123 КАС України.

46. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

47. За наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду ( статті 319 КАС України).

48. За приписами пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду, зокрема, у разі якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

49. Враховуючи, що закріплено процесуальним законом можливість суду апеляційної інстанції залишити адміністративний позов без розгляду у разі визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду неповажними, - колегія суддів вважає такі доводи скаржника необґрунтованими та такими, що не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ.

50. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

51. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

52. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

53. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

54. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

55. У силу ч.1 ст.319 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і залишити позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених статтями 238,240 КАС України.

56. За приписами пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду, зокрема, у разі якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року скасувати, позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 19 червня 2020 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.