Справа № 807/1525/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 807/1525/16 пров. № А/857/5021/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Макарика Володимира Ярославовича, Бруновської Надії Володимирівни, Матковської Зоряни Мирославівни, Шавеля Руслана Мироновича у справі за апеляційною скаргою Національного банку України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 807/1525/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення заробітної плати та інших виплат, не виплачених при звільненні та їх компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Національного банку України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 807/1525/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення заробітної плати та інших виплат, не виплачених при звільненні та їх компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати.

15 червня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід суддів Макарика Володимира Ярославовича, Бруновської Надії Володимирівни, Матковської Зоряни Мирославівни, Шавеля Руслана Мироновича, покликаючись на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів у розгляді даної справи. Такими обставинами на думку позивача є те, що апелянтом в порушення частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України не додано для сторони позивача копії меморіального ордеру про сплату судового збору, не додано копії належним чином завіреної довіреності представника НБУ, доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції за їх наявності. Таким чином безпідставно винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі, замість того, щоб залишити її без руху або повернути апеляційну скаргу скаржнику, оскільки скаржник не надав усіх необхідних документів до апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Макарика Володимира Ярославовича, Бруновської Надії Володимирівни, Шавеля Руслана Мироновича. Апеляційне провадження у справі №807/1525/16 зупинено до вирішення питання про відвід, у порядку встановленому законом.

Згідно з ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід колегії суддів у складі: головуючого-судді Макарика В.Я., судді Бруновської Н.В., судді Матковської З.М., судді Шавеля Р.М. в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити з таких підстав.

Щодо заяви про відвід колегії суддів в частині, що стосується судді Матковської З.М., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2020 року суддею-доповідачем у вищезазначеній справі визначено Макарика В.Я., склад колегії суддів - Бруновська Н.В., Матковська З.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 червня 2020 року суддею-доповідачем у вищезазначеній справі визначено Макарика В.Я., склад колегії суддів - Шавель Р.М., Матковська З.М.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2020 року суддею доповідачем у вищезазначеній справі визначено Макарика В.Я., склад колегії суддів - Бруновська Н.В., Шавель Р.М.

Оскільки суддя Матковська З. М. не входить до складу колегії суддів, яка на даний час розглядає вищевказану справу, то в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Матковської З.М. слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених п. 3 ч. 5 ст. 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Заявляючи відвід колегії суддів: головуючому-судді Макарику В.Я., судді Бруновській Н.В., судді Шавелю Р.М., заявник не навів та не надав суду жодних належних доказів на підтвердження обставин, які б викликали сумнів у неупередженості суддів.

Із змісту заяви про відвід фактично слідує, що заявник не погоджується із процесуальним рішенням колегії суддів щодо відкриття провадження у справі, що відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України, не може бути підставою для відводу.

Відповідно до п.п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волкова О. проти України» від 09 січня 2013 року (остаточне 27 травня 2013 року),«Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п. 49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Колегія суддів вважає, що обставини, викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів, не виявлено.

Таким чином, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, які б перешкоджали суддям Макарику В.Я., Бруновській Н.В., Шавелю Р.М. брати участь у розгляді цієї адміністративної справи чи свідчили про неупередженість.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 36, ст. 37, ст. 38, ст. 39, ст. 40, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючого-судді Макарика В.Я., судді Бруновської Н.В., судді Матковської З.М., судді Шавеля Р.М. у справі № 807/1525/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення заробітної плати та інших виплат, не виплачених при звільненні та їх компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін