Справа № 160/2923/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року Справа № 160/2923/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.03.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд:
Обґрунтування позовних вимог полягає в тому, що відповідачем самостійно та своєчасно не було здійснено списання безнадійного податкового боргу позивача, про що надані незаконні та необґрунтовані відповіді, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/2923/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 17.03.2020 р.
Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 р. позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 р. позовну заяви прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
29.05.2020 р. позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого позивач не погоджується з доводами, викладеними відповідачем у відзиві, вважає їх необґрунтованими, у зв`язку із чим на своїй правовій позиції наполягає.
Судом під час розгляду даної справи враховані положення постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу CODIV-19» та впровадження низки заходів на виконання рішення уряду відносно даного питання.
З огляду на положення ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Сума боргу позивачем сплачена не була.
03.02.2020 р. позивач звернулась до ГУ ДПС у Дніпропетровській області через свого представника, - адвоката Молчанової А.В. із заявою, в якій просить прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №255-13 від 18.07.2016 року та нараховані за ним пеню та штрафні санкції у зв`язку із спливом визначених ст. 102 Податковим кодексом України строків давності.
17.02.2020 р. представником позивача було надіслано запит про надання інформації відносно рішення про списання безнадійного податкового боргу.
26.02.2020 р. представником позивача повторно подано заяву про розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу, в якій додатково роз`яснено про належне підтвердження її повноважень та наявність усіх цих документів у відповідач, оскільки були подані із заявою від 03.02.2020 р.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заяви позивача, які були подані до податкового органу з метою вирішення питання про списання безнадійного податкового боргу були залишені без задоволення.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Як визначено підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Особливості нарахування та сплати транспортного податку визначені статтею 267 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Згідно підпункту 267.8.1 пункту 267 статті 267 Податкового кодексу України, транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Так, податкове повідомлення-рішення від 18.07.2016 року № 255-13, яким позивачу було визначено податкове зобов`язання по транспортному податку, було направлене на її адресу, проте відправлення було повернуто адресату 05.09.2016 р. у зв`язку із його неврученням.
Зазначене податкове повідомлення-рішення позивачем в адміністративному або судовому порядку не оскаржувалось.
Таким чином, граничним строком сплати податкового зобов`язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням є 04.11.2016 р.
Тобто з 04.11.2016 р. сума боргу за податковим повідомленням -рішенням набула статусу податкового боргу в розумінні положень Податкового кодексу України.
Позивач жодних дій спрямованих на погашення податкового боргу, а відповідач дій спрямованих на стягнення з позивача податкового боргу не здійснювали.
Вказані обставини під час розгляду справи спірними не визнавались.
Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Отже, на час звернення позивача до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про списання безнадійного боргу, минув строк позовної давності встановлений пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України- 1095 днів.
Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до приписів статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
За змістом підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 577).
У підпункті 3 пункту 2.1 Порядку № 577 визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України .
Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Отже, вказаними нормами Порядку № 577 чітко визначено, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577).
В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року по справі № 813/4430/16.
З викладеного слідує висновок, що зі спливом строку давності податковий орган мав визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання.
Проте, станом на поточну дату, питання про списання безнадійного податкового боргу позивача за податковим повідомленням-рішенням №255-13 від 18.07.2016 р., відповідачем не вирішено і належних обґрунтувань причин здійснення такої бездіяльності суду не наведено.
Щодо твердження відповідача про відсутність належних підтверджень повноважень адвоката позивача, що стало підставою для залишення звернень без розгляду, суд зазначає, що до заяви представника позивача від 03.02.2020 р. були додані документи, які передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», з яких можливо встановити обсяг та зміст повноважень представника позивача.
За наслідками розгляду заяви від 03.02.2020 р. податковим органом було надано відповідь по суті звернення і не було вказано про відсутність підтверджень повноважень представника позивача, що розгляд такого звернення виключають.
Крім того, посилання податкового органу на недоліки звернень позивача щодо спірного питання жодним чином не спростовують визначеного законом обов`язку податкового органу на прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу у разі його наявності, слідовно і не можуть мати наслідком позбавлення права особи на таке списання боргу.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем під час судового розгляду справи правомірність своїх дій та рішень перед судом не доведені.
Слід також зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В порядку розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною відмову до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у списанні безнадійного податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 18.07.2016 р. № 255-13 у розмірі 25 000,00 грн. та нараховані за ним пеню та штрафні санкції.
В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова