Справа № 826/15826/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 04.04.2019 року про зміну предмету позову, просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо не подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом 5 робочих днів, що настали за днем отримання відповідного судового рішення після закінчення судового оскарження у справі № 826/11992/14, висновку із зазначенням сум податку на додану вартість у розмірі 23 808 076,79 грн., що підлягає відшкодуванню Позивачу з бюджету;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві щодо не здійснення електронного повідомлення для внесення інформації до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з одночасним накладенням не менше двох ЕЦП посадових (уповноважених) осіб та електронної печатки ГУ ДФС у м. Києві на інформацію (електронне повідомлення) щодо узгодження сум бюджетного відшкодування у розмірі 23 808 076,79 грн. із зазначенням платіжних реквізитів Позивача;

- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС в м. Києві на користь Позивача заборгованість бюджету із відшкодування ПДВ у розмірі 23 808 076,79 грн. на поточний рахунок Позивача № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", код банку 300465.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач набув право на бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 23 808 076,79 грн., однак, після отримання рішень у справі № 826/11992/14 ДПІ всупереч п. 200.15 ст. 200 ПК України не було подано казначейському органу висновок із зазначенням сум бюджетного відшкодування. Після внесення змін до податкового законодавства Позивач звернувся з відповідною заявою до ГУ ДФС у м. Києві, яким, всупереч п. 200.15 ст. 200 ПК України не внесено інформацію щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 23 808 076,79 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Вважає, що вказана бездіяльність Відповідачів порушила його право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ, тому просить визнати її протиправною та, з урахуванням висновку, викладеному у постанові Верховного Суду по справі № 826/7380/15, стягнути з Державного бюджету через ГУ ДКСУ у м. Києві вказану суму бюджетної заборгованості.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо не подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом 5 робочих днів, що настали за днем отримання відповідного судового рішення після закінчення судового оскарження у справі № 826/11992/14, висновку із зазначенням сум податку на додану вартість у розмірі 23 808 076,79 грн., що підлягає відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" з бюджету.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо не здійснення електронного повідомлення для внесення інформації до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з одночасним накладенням не менше двох ЕЦП посадових (уповноважених) осіб та електронної печатки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на інформацію (електронне повідомлення) щодо узгодження сум бюджетного відшкодування у розмірі 23 808 076,79 грн. із зазначенням платіжних реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд".

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби в місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість у розмірі 23 808 076,79 грн. (двадцять три мільйони вісімсот вісім тисяч сімдесят шість гривень 79 копійок) на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвест-буд" № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", код банку 300465.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Головне управління ДФС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Головне управління ДФС у м. Києві зазначає, що до 01 лютого 2017 року центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, сформовано у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість - Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Відповідно до п. 3 Порядку - формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС і Казначейства та п. 5 Порядку - заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Враховуючи наведене, з урахуванням змін у законодавстві щодо механізму бюджетного відшкодування ПДВ, податковий орган не направляє висновки щодо сум відшкодування ПДВ до органу, що здійснює казначейське обслуговування коштів.

Разом з тим, Головне управління ДФС у м. Києві зазначає, що на даний час законодавством не передбачено порядок ведення, механізм відшкодування суд ПДВ, внесених до Тимчасового реєстру та структуру такого реєстру.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Зокрема, Позивач зазначає, що в апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м. Києві не відобразило ані посилання на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, ані їх недоведеність, чи невідповідність висновків суду обставинам справи або неправильне застосування судом норм матеріального права, чи порушення норм процесуального права. На думку Позивача, в апеляційній скарзі Відповідач лише наводить ряд посилань на Порядок інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ, а також на Порядом ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, що не спростовує висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі № 826/11992/14 ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень, червень, серпень 2011 року, за результатами якої складено акт № 153/15.6-27/33307354 від 25.06.2013 року.

На підставі цього акта були прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.07.2013 року:

- № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 121 782 435,61 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 15 064 389,5 грн.;

- № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 152 653,96 грн.,

- № , яким збільшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 23 808 076,79 грн.

Позивач оскаржив в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення № , № від 22.07.2013 року.

Рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві № 5111/10/26-15-10-04-04 від 10.10.2013 року скаргу Позивача було частково задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.07.2013 року в частині штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1 грн., в іншій частині зазначене рішення залишено без змін, як і податкове повідомлення-рішення № від 22.07.2013 року.

Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 24.12.2013 року № 18159/6/99-99-10-01-15 скасовано податкові повідомлення-рішення № , № від 22.07.2013 року, з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у м. Києві № 5111/10/26-15-10-04-04 від 10.10.2013 року, в частині віднесення Позивачем до складу податкового кредиту за квітень 2011 року податкових накладних, які виписані постачальниками у січні, лютому, березні 2011 року; травень 2011 року - податкових накладних, які виписані постачальниками у жовтні, листопаді, грудні 2010 року, січні, лютому, березні 2011 року; за червень 2011 року - податкових накладних, які виписані постачальниками у лютому, березні, квітні, травні 2011 року та у відповідній частині штрафні (фінансові) санкції і у зазначеній частині рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, в іншій частині податкові повідомлення-рішення за результатами розгляду первинної скарги залишено без змін.

31 грудня 2013 року ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ в сумі 23 808 076,79 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 11 904 038,39 грн.

Вищевказаною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2014 року № 826/11992/14, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 року і Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ № від 31.12.2013 року та № від 22.07.2013 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 05.09.2016 року заяву ДПІ про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року повернуто.

У постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2014 року № 826/11992/14 було встановлено право Позивача на податковий кредит у розмірі 23 808 076,79 грн., що Відповідачем не заперечується.

Проте вищезазначену суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 23 808 076,79 грн. не було повернуто Позивачу.

Вважаючи вказану бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 23 808 076,79 грн. протиправною, Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган повинен був внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, для забезпечення доступу органу Казначейства для виконання, оскільки рішення Окружного адміністративного суду м. Києві від 23.09.2014 року у справі № 826/11992/14 набрало законної сили та станом на момент звернення товариства до податкового органу зазначена ним у заяві сума бюджетного відшкодування вважалась узгодженою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції до 31.12.2016 року, чинній на час завершення процедури судового оскарження) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

За приписами пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Приписами пункту 200.15. статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з п. 7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року № 39, орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування ПДВ.

Отже, приписами вищезазначених норм чітко передбачений обов`язок податкового органу подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, сума бюджетного відшкодування у розмірі 23 8008 076,79 грн. набула статусу узгодженої з дня набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі № 826/11992/14, тобто з 10.12.2014 року.

Відтак, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві зобов`язана була внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві не надано доказів вчинення дій, встановлених положеннями п. 200.15 ст. 200 ПК України і п. 7 Порядку № 39, або доказів фактичного проведення бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо не подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом 5 робочих днів, що настали за днем отримання відповідного судового рішення після закінчення судового оскарження у справі № 826/11992/14, висновку із зазначенням сум податку на додану вартість у розмірі 23 808 076,79 грн., що підлягає відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" з бюджету.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (у редакції з 01.01.2017 року) передбачено формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Згідно з пп. "ґ" п. 200.12 ст. 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України у випадку, передбаченому підпунктом "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач листом від 08.09.2017 року № 02-01/40-32 звернувся до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві із заявою про внесення його до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування в розмірі 23 808 076,79 грн., до якої додав, серед іншого, копії судових рішень у справі № 826/11992/14.

Листом від 09.10.2017 року № 31792/10/26-15-43-03-14 ГУ ДФС у м. Києві за результатами розгляду вищевказаного листа повідомило, що не вносить інформацію до Єдиного реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та не є розпорядником зазначених реєстрів.

20.10.2017 року Позивач повторно звернувся до ГУ ДФС у м. Києві з листом № 02-01/40-57 про внесення відповідної інформації до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Листом від 21.11.2017 року № 37598/10/26-15-43-03-14 ГУ ДФС у м. Києві Позивачу була надана відповідь, аналогічна змісту попереднього.

При цьому колегія суддів зазначає, що абзацом 3 п. 7 Порядку введення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26, встановлено, що після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Пунктом 10 цього Порядку передбачено, що внесення даних до Реєстру посадовими особами (уповноваженою особою) ДФС та Казначейства здійснюється з дотриманням вимог законів щодо електронного підпису та електронного документообігу.

Як передбачено п. 6 розділу І "Загальні положення" Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 року № 326 (далі - Порядок № 326), внесення інформації для формування Реєстру здійснюється електронними повідомленнями. На кожне електронне повідомлення, яке надходить від ДФС до Реєстру, закладається не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатка відповідного територіального органу ДФС.

Відповідно до абзацу 1 п. 2 розділу II "Інформаційна взаємодія ДФС та Мінфіну" цього Порядку ДФС відповідно до підпунктів "а", "г" та "ґ" п. 200.12 ст. 200 ПК України вносить до Реєстру інформацію щодо дати та суми узгодження бюджетного відшкодування на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Водночас відповідно до абзацу 2 п. 3 розділу II "Інформаційна взаємодія ДФС та Мінфіну" Порядку № 326 інформація щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування, із зазначенням платіжних реквізитів передається з накладанням не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатки відповідного територіального органу ДФС.

Відповідно до п. 2 розділу III "Інформаційна взаємодія Мінфіну та Казначейства" Порядку № 326 Казначейство не приймає інформації з Реєстру згідно з пунктом 1 цього розділу, яка не пройшла перевірки електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатки відповідного територіального органу ДФС і містить неповні та/або некоректні платіжні реквізити, з одночасним наданням Мінфіну електронного повідомлення про причини відмови.

Крім того, наказом ДФС України від 14.04.2017 року № 263 затверджено Регламент взаємодії структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у п.п. 4, 5 розділу VII передбачено, що на рівні ГУ ДФС здійснюється формування електронного повідомлення для внесення інформації до Реєстру заяв за попередній робочий день (крім вихідних, святкових та неробочих днів), визначеної пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України та п. 4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26, а також накладення не менше двох ЄЦП посадових (уповноважених) осіб та електронної печатки відповідного ГУ ДФС на Інформацію (електронного повідомлення) щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування із зазначенням платіжних реквізитів.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з тим, що Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26, а також Порядком № 326, передбачено, що передумовою здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі Реєстру є внесення відповідним територіальним органом ДФС електронного повідомлення з накладенням не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатки оповідного територіального органу ДФС на інформацію щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування, з чим також погоджується колегія суддів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві щодо не здійснення електронного повідомлення для внесення інформації до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з одночасним накладенням не менше двох ЕЦП посадових (уповноважених) осіб та електронної печатки ГУ ДФС у м. Києві на інформацію (електронне повідомлення) щодо узгодження сум бюджетного відшкодування у розмірі 23 808 076,79 грн. із зазначенням платіжних реквізитів Позивача;

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету заборгованості із відшкодування ПДВ, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017 року внесено до Податкового кодексу України зміни щодо порядку повернення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.7.1 ст. 200 ПК (в редакції з 01.01.2017 року) формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п. 200.7.2 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

П. 200.12 ст. 200 ПК визначено порядок узгодження зазначеної у заяві суми суми бюджетного відшкодування.

Згідно абзацу 4 п. 200.12 ст. 200 ПК узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Згідно з п. 52 Підрозділу 2 Розділу ХХ Прикінцевих положень ПК України до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56 Підрозділу 2 Розділу ХХ Прикінцевих положень ПК України до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 26 від 25.01.2017 року затверджено Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який згідно з п. 3 Постанови, набирає чинності з 01.04.2017 року.

Відповідно до п. 2 цієї постанови до набрання чинності пунктами 1 і 3 цієї постанови бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 26 від 25.01.2017 року (з 01.04.2017 року) втратили чинність постанова Кабінету Міністрів України N 68 від 22.02.2016 року «Про затвердження Порядку ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість» (Офіційний вісник України, 2016 р., N 16, ст. 656); постанова Кабінету Міністрів України N 39 від 17.01.2011 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість» (Офіційний вісник України, 2011 р., N 5, ст. 250).

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України N 68 від 22.02.2016 року «Про затвердження Порядку ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість» було передбачено порядок, який визначав механізм включення поданих заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) платниками податку на додану вартість (далі - платники податку), які відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), до реєстру за формою згідно з додатком 1 (далі - реєстр 1) та платниками податку, які не відповідають таким критеріям, до реєстру за формою згідно з додатком 2 (далі - реєстр 2), а також внесення до зазначених реєстрів інформації про стан розгляду кожної заяви та опублікування реєстрів.

Тобто, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ діяли як до 01.04.2017 року, так і після цієї дати, які у відповідності до вищенаведених Порядків, затверджених Постановами Кабінету Міністрів України формуються контролюючими органами, в тому числі, шляхом внесення інформації про узгоджену за результатами судового оскарження суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку № 68, який діяв до 01.04.2017 року, така інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 року здійснюється у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України, водночас з 01.04.2017 року передумовою для отримання платником податків належної суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Однак, заявлена Позивачем у податковій декларації з ПДВ та узгоджена за результатами судового оскарження сума бюджетного відшкодування в розмірі 23 808 076,79 грн. не була відображена контролюючим органом в Реєстрі, у зв`язку з тим, що реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює та законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

Колегія суддів зазначає, що не приймає до уваги дані доводи Головного управління ДФС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, оскільки зважаючи на встановлене судом право Позивача на бюджетне відшкодування ПДВ, а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, Позивач має право на стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби в місті Києві заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 23 808 076,79 грн.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного суду в постанові від 12.02.2019 року у справі № 826/7380/15.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що найбільш ефективним та таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень щодо порушення прав суб`єкта господарювання на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, та, відповідно, зведе до мінімуму необхідність повторного звернення до суду, у тому числі, через невиконання або неналежне виконання рішення суду, є спосіб захисту порушеного права Позивача саме шляхом стягнення на його користь із Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ у сумі 23 808 076,79 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 03.09.2019 року у справі № 826/26292/15, від 17.10.2019 року у справі № 805/16876/13-а.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував забезпеченням поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 826/7380/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що останнім при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДФС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 18.06.2020 року.