Справа № 540/309/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/309/20
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта Нівакшонової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом приватного підприємства «НАСА» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000015/2 від 03.02.2020 р, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

07 лютого 2020 року приватне підприємство «НАСА» звернулось до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA508040/2020/000015/2.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначав, що 15.12.2016 року між ПП «НАСА» та LINYI TAILAI PLASTIC CO LTD був укладений контракт № CH-UA-15/12/16. На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив поставку відповідного товару. Під час декларування товарів, позивач заявив митну вартість, яку визначив самостійно за основним методом. На підтвердження митної вартості надано пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. 03.02.2020 р. відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості за резервним методом, на підставі якого ПП «НАСА» додатково надмірно сплатило за товар № 1 суму ПДВ в розмірі 47022,15 грн. та суму ввізного мита в розмірі 11195,75 грн. Позивач вважає, оскаржуване рішення протиправним.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити, зазначав, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та у спосіб передбачений діючим законодавством, тому не підлягає скасуванню.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року адміністративний позов приватного підприємства «НАСА» задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА508040/2020/000015/2 від 03.02.2020 р. Стягнуто з Чорноморської митниці Держмитслужби (, 73003, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «НАСА» ( м. Херсон, вул. 200-річчя Херсону, 28) судовий збір в сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн.).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

15 грудня 2016 року ПП «НАСА» уклало контракт № CH-UA-15/12/16 з компанією LINYI TAILAI PLASTIC CO., LTD (Китай), відповідно до якого продавець зобов`язується на умовах CIF-Одеса/CIF Чорноморськ/CIF Південний (Україна) продати, а покупець оплатити та прийняти «Товар» - будівельні матеріали, в номенклатурі, кількості і ціні згідно супровідних документів.

На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив поставку позивачеві наступного товару:

- товар № 1: плівка з полімерів вініл хлориду вторинної сировини, не поєднана з іншими матеріалами, з вмістом пластифікаторів не менше 6%, завтовшки не більше одного мм, несамоклейна, непориста, у асортименті - код товару 39204310.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем через представника ФОП ОСОБА_1 , до сектору митного оформлення митного поста «Херсон центральний» Херсонської митниці ДФС 03.02.2020 р. було подано митну декларацію № UA508040/2020/000961, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 20405,78 доларів США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист, рахунок-фактура, коносамент, автотранспортна накладна, декларація про походження товару, зовнішньоекономічний договір, доповнення до зовнішньоекономічного контракту, технічна характеристика.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов`язкових митних процедур.

Відповідачем на підставі ст. 53 Митного Кодексу України було запропоновано ПП «НАСА» надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково було надано: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційна пропозиція.

03.02.2020 р. відповідачем прийнято рішення № UA508040/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митна вартість товару № 1 відкоригована на рівні 1,31 дол. США, яка є предметом оскарження у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що не підтвердження цінової складової митної вартості у цій справі не доведена, у зв`язку із чим, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000015/2 від 03.02.2020 р. підлягає скасуванню.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 318 Митного Кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За правилами ч.2 ст.52 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених ч.1 ст.53 Митного Кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Вказаний перелік документів, визначений ч.2 ст.53 цього Кодексу.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 цього Кодексу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного Кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного Кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу (ч.2,3 ст.54 Митного Кодексу України).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч.4 ст.54 Митного Кодексу України).

В ч.6 ст.54 Митного Кодексу України вказано, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі, коли під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він приймає рішення у письмовій формі про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням таких товарів у митний режим імпорту (ч.1 ст.55 Митного Кодексу України).

Вищенаведені приписи митного законодавства визначають, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Однак, вказані норми чітко визначаються, що основною умовою для витребування додаткових документів є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, а саме, коли надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, на митний орган покладається обов`язок чітко зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. При цьому на митницю також покладається обов`язок вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Надаючи правову оцінку рішенню про коригування митної вартості товарів за № UA508040/2020/000015/2 від 03.02.2020 року, колегія суддів встановила, що у спірному рішенні митний орган вказав на наступні недоліки: в поданих декларантом документах містяться розбіжності, а саме: наданий рахунок-фактура від 12.12.2019 р. № NS-CI-12DEC2019 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців; відомості з мережі Інтернет про вартість товару не надавались.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами ч.2 ст.55 Митного Кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У відповідності до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України за №598 від 24.05.2012р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару № 1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного Кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 17.12.2019 № UA 500110/2019/200517, а саме: 1,31 дол. США/кг числове значення митної вартості товару становить: 22406 х 1,31 = 29351,86 дол. США. Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Стосовно відсутності страхових документів для підтвердження митної вартості, суд апеляційної інстанції зазначає, що слід зауважити, що поставка товару імпортованого позивачем згідно контракту від 15.12.2016 року здійснювалась на умовах CIF Одесса/CIF Черноморск/CIF Південний, (Украина) за правилами Інкотермс 2010. На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі. Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Відтак, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження. Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку підприємство не повинно додатково страхувати товар.

Твердження митниці про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування товару є помилковими, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Аналогічний правовий висновок з цього питання викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 року по справі № 821/829/18, від 14.08.2018 року по справі № 821/1617/17.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.06.2020 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.