Справа № 520/2393/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 червня 2020 р. справа №520/2393/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача Авагімової Р.Р.

представника відповідача Лук`янцева С.О.

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування вимоги, рішень і податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд визнати протиправним та скасувати:

- вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 03.02.2020 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) на суму 16691,42 грн.;

- рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 03.02.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 3338,29 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 03.02.2020 на суму 20484,99 грн. (у тому числі за податковим зобов`язанням /податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування/ - 13 656,66 грн. та штраф у сумі 6828,33 грн.);

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 03.02.2020 на суму 1707,09 грн. (у тому числі військовий збір у сумі 1138,06 грн. та штраф - 569,03 грн.)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, з 06 грудня 2019 по 12 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області №2713 від 03.12.2019 головним державним ревізором - інспектором Зміївською С.С. було проведено позапланову виїзну документальну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності достовірності повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 22.03.2018 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 22.03.2018 р., за результатами якої прийняті податкові повідомлення-рішення № 6 від 03.02.2020, № 6 від 03.02.2020, № 6 від 03.02.2020 щодо збільшення суми грошових зобов`язань і застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 03.02.2020 .

Позивач вважає зазначені рішення та вимогу протиправними та такими, що підлягають скасуванню в повному обсязі, як такі, що суперечить Податковому кодексу України та іншим законом України. Так, позивач не погоджується з висновком контролюючого органу про те, що має право включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, амортизаційні відрахування з вартості придбаних саме до 2017 року основних засобів та нематеріальних активів, оскільки у пп.177.4.6 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) міститься єдина вимога, яка ставиться законодавством щодо об`єктів основних засобів та нематеріальних активів - документальність підтвердження витрат на їх придбання чи самостійність виготовлення. На переконання позивача закон не вимагає, щоб вказані основні засоби чи нематеріальні активи були придбані саме після 01.01.2017, а лише надає право з 01.01.2017 включати амортизаційні відрахування до складу витрат підприємців з цього періоду.

Також позивач зазначив, що у зв`язку з невірним розумінням та застосуванням норм Податкового кодексу України в частині неправомірного включення амортизаційних відрахувань до складу валових втрат всі наступні суми розрахованих податкових зобов`язань є неправомочними, та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Представником відповідача до канцелярії суду 12.03.2020 року надано відзив відповідно до якого відповідач заперечує проти позову повністю. Свою позицію мотивує тим, що дія п.п. 177.4.6 п.177.4 ст.177 ПК України поширюється виключно на об`єкти основних засобів та нематеріальних активів, витрати на придбання чи самостійне виготовлення яких підтверджені документально. Відповідач вважає, що позивач на загальній системі оподаткування, починаючи з 01.01.2017 має право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, амортизаційні відрахування з вартості придбаних після 01.01.2017 основних засобів та нематеріальних активів або самостійно виготовлених основних засобів, за наявності підтверджених на здійснення таких витрат документів.

На переконання контролюючого органу, включення позивачем до витрат 75 870,35 грн. за 2017 рік амортизаційних відрахувань з вартості основних засобів та нематеріальних активів, придбаних до 01.01.2017 є порушенням п. 177.2, п.п. 177.4.9п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого правомірно нараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 13656,66 грн., та застосовано штрафну санкцію в розмірі 50% в сумі 6 828,33 грн.

Крім того, як зазначено у відзиві, контролюючим органом встановлено, що у зв`язку із заниженням чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік у сумі 75 870,35 грн. Позивачем занижено суму військового збору на суму 1 138, 06 грн., внаслідок чого застосовано штрафну санкцію в розмірі 50% в сумі 569,03 грн.

Також відповідач зазначає, що за результатами перевірки збільшено суму чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок у розмірі 75 870,35 грн, у зв`язку з чим донараховано єдиний внесок у сумі 16 691,42 грн. та застосовано штрафні санкції за донарахування єдиного внеску на суму 333,29 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримувала, просила суд задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з доводів викладених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 06 грудня 2019 по 12 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області №2713 від 03.12.2019 головним державним ревізором - інспектором Зміївською С.С. було проведено позапланову виїзну документальну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності достовірності повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 22.03.2018 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 22.03.2018 р.

Результати перевірки оформлені актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 1263/20- 40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 19.12.2019. Відповідно до висновків акта перевірки встановлено порушення позивачем п.177.2. пп.177 4.9 п 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 2755-VІ від 02.12.2010р.. зі змінами та доповненнями. що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю на загальну суму 13656,66 грн.. в т.ч. за 2017 р. на суму 13656, 66грн.; ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями, а саме встановлено не забезпечення виконання податкових зобов`язань платником збору по військовому збору у сумі 1138,06грн. у т.ч. за 2017р. у сумі 1138.06 грн.; п.2 ч.І ст.7, ч.2 ст.9 Закону' України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», донараховано єдиного внеску у сумі 16691,42 грн., у т.ч. за 2017р. - 16691,42 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими позивачем до Головного управління ДПС 20 січня 2020 року до були надані заперечення.

29 січня 2020 року відповідач надіслав листа позивачу «Про розгляд заперечень на акт перевірки», в якому зазначено, що Акт перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акта перевірки № 1263/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 19.12.2019 ГУ ДПС у Харківській області було складено та направлено на адресу позивач вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 03.02.2020 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) на суму 16691.42 грн.; рішення № 6 від 03.02.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 3338.29 грн.; податкове повідомлення - рішення № 6 від 03.02.2020 на суму 20484.99 грн. (у тому числі за податковим зобов`язанням податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування - 13 656,66 гри. та штраф у сумі 6828.33 грн); податкове повідомлення - рішення № 6 від 03.02.2020 на суму 1707.09 грн. (у тому числі військовий збір у сумі 1138,06 грн. та штраф - 569,03 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що податкові повідомлення рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій з єдиного соціального внеску є взаємопов`язаними та складені на підставі одного порушення, а саме віднесення позивачем до складу валових витрат за 2017 рік амортизаційні відрахування на суму 75 870,35 грн за обладнання, яку було придбано до 01.01.2017 року.

Не погодившись з указаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податкового кодексу України.

У відповідності до пп. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами норм пунктів 44.1 та 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначає ст. 177 ПК України.

За приписами п.п. 177.1, 177.2 зазначеної статті доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" № 1797-VIII від 21.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017 було, зокрема, доповнено пункт 177.4 статті 177 ПК України підпунктами 177.4.5-177.4.9, якими врегульовано порядок здійснення амортизаційних відрахувань підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Згідно з пп.177.4.6. п. 177.4. ст.177 ПК України зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється із застосуванням прямолінійного методу нарахування амортизації, за яким річна сума амортизації визначається діленням первісної вартості об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів (пп. 177.4.7 п. 177.4 ст. 177 ПК України).

Облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об`єктом (пп.177.4.8. п.177.4 ст. 177 ПК України).

Згідно з пп.177.4.9 п. 177.4. ст. 177 ПК України, амортизація нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого фізичною особою, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів. Дія цього підпункту поширюється виключно на об`єкти основних засобів та нематеріальних активів, витрати на придбання чи самостійне виготовлення яких підтверджені документально.

Таким чином, за змістом наведених норм права, витрати на придбання та/або на самостійне виготовлення основних засобів фізичною особою-підприємець амортизуються, а сума вказаних амортизаційних відрахувань підлягає включенню до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування. При цьому, єдиними умовами для включення вищевказаних амортизаційних відрахувань до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування є: власне бажання підприємця на загальній системі оподаткування щодо нарахування амортизації основних засобів та нематеріальних активів; ведення окремого обліку таких витрат за кожним об`єктом основних засобів та нематеріальних активів; документальне підтвердження витрат на придбання та/або на самостійне виготовлення таких об`єктів основних засобів та нематеріальних активів; амортизація нараховується прямолінійним методом, з урахуванням встановленого законодавцем мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів; основні засоби, вартість яких амортизується, не може входити до кола основних засобів подвійного призначення.

Інших умов, як-то придбання основних засобів після 01.01.2017 для включення до складу витрат фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування амортизаційних відрахувань нормами чинного законодавства не передбачено. У нормі пп. 177.4.7. п.177.4. ст. 177 ПК України йдеться тільки про первісну вартість об`єкта основних засобів, однак не вказано що відповідна первинна вартість об`єкта повинна бути визначена виключно після 01.01.2017.

За таких обставин суд приходить висновку, що з 01.01.2017 фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування вправі відносити до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з вартості основних засобів та нематеріальних активів, в т.ч. тих котрі придбані або самостійно виготовлені до 01.01.2017, з урахуванням встановленого законодавцем мінімально допустимого строку їх корисного використання та при наявності підтверджуючих на здійснення таких витрат документів (крім основних засобів подвійного призначення, визначених пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Кодексу).

Протилежний висновок відповідача про те, що амортизаційні відрахування можуть нараховуватись тільки на вартість придбаних після 01.01.2017 основних засобів, суд вважає таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки Податковим кодексом України такого обмеження не встановлено.

В даному випадку відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу, діяв всупереч такого основоположного принципу податкового законодавства як презумпція правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4. п. 4.1. ст.4 ПК України), адже аналізуючи норми ПК України, прийшов до висновку, який суперечить нормам чинного законодавства та є найменш сприятливим для платника податків.

У зв`язку з невірним розумінням та застосуванням норм Податкового кодексу України в частині неправомірного включення амортизаційних відрахувань до складу валових втрат всі наступні суми розрахованих податкових зобов`язань є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи те, що нормами чинного законодавства не передбачено вимоги щодо придбання основних засобів після 01.01.2017 року для включення до складу витрат фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування амортизаційних відрахувань суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 03.02.2020 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), рішення № 6 від 03.02.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску, податкове повідомлення - рішення № 6 від 03.02.2020 за податковим зобов`язанням з податоку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, податкове повідомлення - рішення № 6 від 03.02.2020 щодо нарахування військового збору.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності, за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування вимоги, рішень і податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 03.02.2020 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) на суму 16691,42 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 03.02.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 3338,29 грн.;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 03.02.2020 на суму 20484,99 грн. (у тому числі за податковим зобов`язанням /податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування/ - 13 656,66 грн. та штраф у сумі 6828,33 грн.);

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 03.02.2020 на суму 1707,09 грн. (у тому числі військовий збір у сумі 1138,06 грн. та штраф - 569,03 грн.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 червня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.