Справа № 300/816/20
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"18" червня 2020 р. справа № 300/816/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі № 300/816/20 за позовом ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: начальник відділу цивільного захисту, оборонної роботи та захисту довкілля управління ЖКГ, містобудування, архітектури, захисту довкілля, цивільного захисту та оборонної роботи ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення від 02.03.2020 № 29-р/к, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуської районної державної адміністрації, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 02.03.2020 № 29-р/к "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновити позивача на роботі у Калуській районній державній адміністрації; стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу; визнати протиправними дії Калуської районної державної адміністрації щодо ліквідації сектора з питань цивільного захисту, екології та природних ресурсів та виведення посади завідувача даного сектору зі штатного розпису Калуської районної державної адміністрації; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 18.02.2020, яким призначено (переведено) без проведення конкурсу на посаду начальника відділу цивільного захисту, оборонної роботи та захисту довкілля управління ЖКГ, містобудування, архітектури, захисту довкілля, цивільного захисту та оборонної роботи ОСОБА_2 .

10.04.2020 за результатами автоматизованого розподілу даної судової справи між суддями визначено головуючого суддю Боршовського Т.І.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Також вказаною ухвалою залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: начальника відділу цивільного захисту, оборонної роботи та захисту довкілля управління ЖКГ, містобудування, архітектури, захисту довкілля, цивільного захисту та оборонної роботи ОСОБА_2 .

27.05.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 27.05.2020 про збільшення розміру позовних вимог.

Суд ухвалою від 28.05.2020 повернув без розгляду заяву ОСОБА_1 від 27.05.2020 про збільшення розміру позовних вимог в справі № 300/816/20.

Окрім цього, 27.05.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кравець Р.В. подав заяву від 27.05.2020 про заміну неналежної сторони, в якій позивач просив суд замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: начальника відділу цивільного захисту, оборонної роботи та захисту довкілля управління ЖКГ, містобудування, архітектури, захисту довкілля, цивільного захисту та оборонної роботи ОСОБА_2, залучивши її до справи як співвідповідача.

Ухвалою від 28.05.2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.05.2020 про заміну неналежної сторони.

15.06.2020 ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Боршщовського Т.І., яка мотивована тим, що суддя, на переконання заявника, постійно порушує норми Кодексу адміністративного судочинства України, про що свідчать три ухвали, здійснює перешкоди в доступі до правосуддя, не керується ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України належним чином, а перекручує дану статтю таким чином, яким вигідно останньому для винесення негативного рішення щодо заявлених моїх позовних вимог. Також ОСОБА_1 зазначив, що не зважаючи на складність справи, суд призначив розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, обмеживши його в можливості оскарження судових рішень в касаційному порядку, в зборі та дослідженні доказів в цій справі (допит свідків та інше). Окрім цього, вказав, що суд, з метою позбавлення права на досягнення результату, подавши в комплексі позовні вимоги (в тому числі й викладені в заяві про збільшення позовних вимог), без яких судовий спір є безперспективним, безпричинно повернув без розгляду його заяву про збільшення позовних вимог, чим вчинив дії, направлені на винесення негативного рішення щодо нього. Наведенні обставини, на переконання заявника, викликають сумніви щодо неупередженості судді у даній справі, а тому відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України головуючий підлягає відводу.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим справу №300/816/20 було передано до відділу документального забезпечення - канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2020 для розгляду даної заяви про відвід визначено головуючого суддю Главача І.А.

Частиною 11 статті 40 КАС України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи дану заяву про відвід, суд виходить із наступного.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до частини 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 4 статті 39 КАС України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Оскільки доводи позивача про відвід судді не підпадають під дію пунктів 1-3, 5 частини 1 статті 36, статті 37 КАС України, а підпадають під дію пункту 4 частини 1 статті 36, на позивача покладений обов`язок доведення обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, з посиланням на конкретні обставини, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Разом з цим, суд зазначає, що у відповідності до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому, наведені приклади таких випадків:

1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається;

2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок;

3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Положення статей 36 та 37 КАС України, визначають вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) та перебувають у логічному взаємозв`язку з нормами Бангалорських принципів поведінки суддів.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 12.06.2020 про відвід судді вбачається, що позивач не погоджується із визначеним судом в ухвалі від 21.04.2020 про відкриття провадження порядком розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також із повернням без розгляду ухвалою від 28.05.2020 заяви ОСОБА_1 від 27.05.2020 про збільшення розміру позовних вимог в справі № 300/816/20, та відмовою ухвалою від 28.05.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.05.2020 про заміну неналежної сторони.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статі 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частини 1-2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед іншого, справи щодо: прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 1).

Частинами 1 та 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а також будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Таким чином, враховуючи зміст заявлених ОСОБА_1 позовних вимог на розгляд суду передана справа щодо звільнення з публічної служби за позовом особи, яка не віднесена Законом України «Про запобігання корупції» до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а тому така справа Кодексом адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Також суд звертає увагу, що частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина 7 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, як і не заявлено клопотань про виклик свідків, про витребування письмових доказів тощо.

Також позивачем не заявлено окремих клопотань про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про виклик свідків чи про витребування письмових доказів.

Окрім цього, ухвалою від 21.04.2020 про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу та третій особі строки на подання суду письмових позицій щодо поданого позову та зобов`язано надати суду докази направлення їх копій іншим учасникам справи; позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив.

При цьому, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" в Україні запроваджено карантинні обмеження з 12.03.2020.

Листом Голови Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб рекомендовано на період карантину встановити особливий режим роботи судів України, який передбачає, з поміж іншого, здійснення, по можливості, розгляду справ без участі сторін в порядку письмового провадження. Цим же листом рекомендовано подальші рішення щодо особливого режиму роботи приймати в залежності від розвитку ситуації.

Таким чином, розгляд адміністративної справи, віднесеної законом до справ незначної складності, в письмовому провадженні, не позбавляє позивача на рівний доступ до суду, на змагальність в судовому процесі, а за наявної епідемічної ситуації в Україні у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, убезпечує учасників судового процесу від поширення даного захворювання.

Щодо ухвали від 28.05.2020, якою Івано-Франківський окружний адміністративний суд повернув заявнику заяву ОСОБА_1 від 27.05.2020 про збільшення розміру позовних вимог в справі № 300/816/20 без розгляду, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України в разі подання письмової заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач повинен подати суду докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Оскільки до письмової заяви від 27.05.2020 про збільшення розміру позовних вимог позивач не надав суду будь-яких доказів направлення копій такої заяви відповідачу та третій особі, тому така заява на підставі частини 7 статті 47 КАС України повернута позивачу без розгляду. Статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює порядок подання заяви про збільшення позовних вимог, не передбачено залишення такої заяви без руху.

Що стосується ухвали від 28.05.2020, якою Івано-Франківський окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.05.2020 про заміну неналежної сторони, то зі змісту даної ухвали вбачається, що підставою для такої відмови стало те, що позивач не заявив жодних позовних вимог до ОСОБА_2 , не оскаржив жодних рішень, дій чи бездіяльності Василик Н.А., як суб`єкта владних повноважень. Отже, ОСОБА_2 в спірних правовідносинах не може набути статусу співвідповідача.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас, слід вказати, що самого лише сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді недостатньо для його відводу, обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву. Натомість, позивачем не наведено та не надано жодного доказу існування обставин, які викликають реальний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді в контексті статей 36 та 37 КАС України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів.

Єдиною підставою, якою ОСОБА_1 обґрунтовує заяву про відвід судді, є незгода з судовими рішеннями у даній справі.

Однак, частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких інших підстав для відводу судді, передбачених статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України, а також доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість даного судді в результаті розгляду даної справи, заявником у заяві не наведено.

Враховуючи усі вищенаведені обставини та вказані правові норми, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 від 12.06.2020 про відвід судді Боршовського Т.І. від розгляду адміністративної справи №300/816/20 та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про відвід судді Боршовського Т.І. від розгляду адміністративної справи № 300/816/20 за позовом ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: начальник відділу цивільного захисту, оборонної роботи та захисту довкілля управління ЖКГ, містобудування, архітектури, захисту довкілля, цивільного захисту та оборонної роботи ОСОБА_2 Анатоліївна, про скасування наказу про звільнення від 02.03.2020 № 29-р/к, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та визнання дій протиправними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Главач І.А.