Справа № 160/5/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 р. (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі № 160/5/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати дії Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неправомірними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 57173541 від 20.11.2018 та відновити виконавче провадження № 57173541, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 804/1933/18 від 31.08.2018, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 804/1933/18.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі № 804/1933/18 позов ОСОБА_4 . На виконання означеної постанови 31.08.2018 видано виконавчий лист. Постановою від 11.09.2018 на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 57173541, яке в подальшому 20.11.2018 було закінчено та виконавчий лист було повернуто суду у зв`язку зі смертю стягувача. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 804/1933/18 було замінено стягувача у виконавчому провадженні - ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , Ватченка О.В., Ватченка М.В., що, на думку позивачів, є підставою для скасування оскарженої постанови про закінчення виконавчого провадження № 57173541 від 20.11.2018.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили в апеляційному порядку Ватченко Н.В., Ватченко О.В., Ватченко М.В.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржники просять скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. Скаржники вказують, що вони є правонаступниками після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом №№ 1314, 1316, 1318 від 20.08.2019. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 804/1933/18 задоволено заяву ОСОБА_1 , Ватченко О.В., Ватченко М.В. про заміну сторони виконавчого провадження. Зазначають, що реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №2-3897/10, від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31.10.2018 у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15.08.2018 у справі №190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18). На думку скаржників, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №160/5/20 є необґрунтованим та таким, що унеможливлює виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі №804/1933/18, з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №804/1933/18, порушує права на справедливий суд та ефективний захист сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

21 травня 2020 р. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивачів, в якому третя особа просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність оскарженої позивачами постанови про закінчення виконавчого провадження №57173541 від 20.11.2018.

09 червня 2020 р. до апеляційного суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить розглянути справу без участі його представника.

У судовому засіданні 11 червня 2020 р. представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється також в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі № 804/1933/18 було визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 386000 грн. та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в розмірі 386000 грн. Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 року у справі № 804/1933/18 набрала законної сили 26.07.2018. На виконання зазначеної постанови, 31.08.2018 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 804/1933/18. На підставі зазначеного виконавчого листа постановою від 11.09.2018 відкрито виконавче провадження № 57173541. 20 листопада 2018 р. виконавче провадження № 57173541 було закінчено та виконавчий лист №804/1933/18 повернуто суду у зв`язку зі смертю стягувача - ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №804/1933/18 задоволено заяву ОСОБА_1 , Ватченко О.В., Ватченко М.В. про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі у справі № 804/1933/18. Замінено стягувачів у виконавчому листі у справі № 804/1933/18, який видано Дніпропетровським окружним адміністративним судом 31.08.2018, а саме: ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 26 вересня 2019 р. ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 804/1933/18 подано до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яку у подальшому державним виконавцем було повернуто без прийняття до виконання у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

26 жовтня 2019 р. ОСОБА_1 , Ватченко О.В. та ОСОБА_3 звернулись до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 804/1933/18, виданого 31.08.2018, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 по справі № 804/1933/18 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

06 грудня 2019 р. Ватченко Н.В ОСОБА_5 , Ватченко О.В. та Ватченко М.В. направлено на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 57173541 та відновлення виконавчого провадження № 57173541, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 804/1933/18, виданого 31.08.2018 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 804/1933/18. За результатами розгляду вказаної заяви Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було надано відповідь (вих. № 02133/19046 від 16.12.2019 року), в якій зазначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 57173541 є чинною та скасована не була, тому підстави для відновлення виконавчого провадження № 57173541 відсутні.

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження № 57173541 від 20.11.2018 неправомірною, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова винесена відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірною, оскільки наявність факту смерті стягувача є обов`язковою умовою закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Наказом Міністерства юстиції України № 3941/5 від 09.12.2019 внесені зміни до Типового положення, зокрема, пункт 1 викладено в іншій редакції, а саме вказано, що Управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Таким чином, відповідачами у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Процесуальні дії суду першої інстанції у випадку пред`явлення позову до неналежного відповідача врегульовані статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, згідно статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України заміна неналежної сторони відноситься до повноважень суду першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції на стадії перегляду судових рішень в апеляційному порядку такими процесуальними можливостями не наділений.

У постанові від 11 червня 2019 р. в адміністративній справі №303/3418/17 (адміністративне провадження №К/9901/47922/18) справі Верховний Суд дійшов висновку, що належними відповідачами у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідні органи державної виконавчої служби, а саме: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції. Відділ примусового виконання рішень є неналежним відповідачем у справі.

Відповідачем в адміністративній справі № 160/5/20 є Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який, з урахуванням зазначеного висновку Верховного Суду, є неналежним відповідачем у цій справі, тому позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню.

Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі якої відповідачем винесено постанову від 20.11.2018 про закінчення виконавчого провадження №57173541, визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

ОСОБА_4 , який мав статус позивача у справі № 804/1933/18, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис № 658 від 27.03.2018.

При цьому, зазначена обставина не була повідомлена ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції. Внаслідок цього Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 26.07.2018 постановлено судове рішення по суті позову без обов`язкового зупинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України до встановлення правонаступника або вирішення питання про закриття провадження у справі відповідно до пункту 5 частини 1 статті 238 цього ж Кодексу.

З цієїж підстави ОСОБА_4 не міг отримати 31.08.2018 виконавчий лист та пред`явити його до виконання. Представництво, передоручення, яке виникло за його життя (довіреності, договори доручення, тощо) припинились із настанням смерті ( п. 5 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України). Пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання представником від імені померлої особи не може вважатись законним, оскільки такі юридично значущі дії не передбачені жодним нормативно - правовим актом.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 р. в адміністративній справі № 160/5/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 11 червня 2020 р. та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням пункту 3 Розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №540-ІХ від 30 березня 2020 р.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук