Справа № 640/13326/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 червня 2020 року м. Київ № 640/13326/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А., розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомДержавного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№83)»
до Державної служби геології та надр України
про визнання протиправним припису та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№83)» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просило:

- визнати протиправним припис Державної служби геології та надр України від 17.03.2020 №77-14/01 та скасувати, в частині щодо дозволу №4776 від 18.11.2008, похідний від нього (прийнятий в наслідок нього) наказ Державної служби геології та надр України від 03.06.2020 №196.

- скасувати, в частині зупинення дії дозволу №4776 від 18.11.2008, наказ Державної служби геології та надр України від 19.06.2015 №165, зі змінами від 03.06.2020, який є похідним (прийнятим в наслідок) протиправної Довідки прокуратури від 13.11.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2020 позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків.

Разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Київськи електромережі» подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Держгеонадр №196 від 03.06.2020 та Наказу від 19.06.2015 №165 до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається, зокрема на те, що у зв`язку з прийняттям наказу від 03.06.2020 №196 позивач позбавлений права на здійснення робіт, з метою виконання яких ним було отримано Дозвіл №4776 та має здійснювати фінансування робіт пов`язаних із запобіганням виникненню аварійної ситуації, що приводить до виникнення у позивача матеріальних збитків та зумовлює відсутність можливості ведення належної господарської діяльності. Також, зазначає про те, що можуть бути порушені права та інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, а саме, працівників позивача, які позбавлені можливості працювати та отримувати заробітну плату. Крім того, позивач вказує на очевидність неправомірних дій/рішень відповідача.

Виходячи з меж заявленого клопотання та обставин, на яких воно ґрунтується, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається зі змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, позивач обґрунтовує необхідність застосування таких заходів очевидною небезпекою порушення прав позивача, поновлення яких може бути неможливим у майбутньому чи для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

Однак, у своєму клопотанні позивачем не наведено конкретних обставин, які, на його переконання, могли б свідчити про неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, без вжиття судом заходів забезпечення позову.

При цьому, саме рішення суб`єкта владних повноважень, що є предметом оскарження у даному провадженні, не містить тих положень, реалізація яких може мати невідворотні наслідки для позивача, що могло б слугувати підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення їх дії.

Також, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п.2 ч.2 ст.150 КАС України, оскільки до розгляду справи по суті неможливо зробити висновок про протиправність оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень, а вирішення вказаного питання на стадії здійснення підготовки справи до судового розгляду фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За таких обставин, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№83)» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська