Справа № 673/1929/19
Суддя: Дворнін О. С.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/1929/19
Провадження № 2-а/673/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2020 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

що діє як адміністративний суд

в складі : головуючий суддя Дворнін О.С.

при секретарі судового засідання Демчишиній Н.Г.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до суду, вказавши, що постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №323027, складеною 17 жовтня 2019 року начальником СРПП Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції Гончаренком Д.І., на нього накладене адміністративне стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 17 жовтня 2019 року він, керуючи по вулиці Шевченка в м. Деражня Хмельницької області автомобілем марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної береки, не був пристебнутий ременем безпеки та під час зупинки транспортного засобу працівником поліції не ввімкнув аварійної сигналізації, чим порушив пункти 2.3.в), 9.9.б) Правил дорожнього руху України. Позивач стверджує, що порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв, постанова складена з порушенням вимог процесуального законодавства, оскільки поліцейський розглянув справу без всебічного дослідження обставин справи та не надав належних доказів на обґрунтування наведених у постанові обставин, а тому вказана постанова є незаконною, такою, що постановлена без з`ясування обставин справи та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити із викладених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вказаний адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, 17 жовтня 2019 року начальником СРПП Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції Гончаренком Д.І. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №323027, за якою ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Шевченка в м. Деражня Хмельницької області, не був пристебнутий ременем безпеки та під час зупинки транспортного засобу працівником поліції не ввімкнув аварійної сигналізації, чим порушив пункти 2.3.в), 9.9.б) Правил дорожнього руху України, та у зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що така постанова є незаконною та винесена з порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом приймається до уваги, що згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.2.3.в) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з п.9.9.б) Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, судом враховується, що згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом із цим, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що начальником СРПП при її прийнятті не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, зокрема, що позивач керував транспортним засобом, не пристебнувшись ременем безпеки, а також не ввімкнув аварійної сигналізації під час зупинки транспортного засобу, та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Так, відповідачем під час прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не перевірено доводи позивача про те, що порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв.

Крім того, відповідачем не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відеозйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Таким чином, судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що позивачем на момент зупинки його транспортного засобу поліцейським було порушено вимоги Правил дорожнього руху України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога поліцейського про зупинку транспортного засобу під керуванням позивача була незаконною.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року (справа №686/11314/17), в якій КАС ВС визнав незаконним притягнення до адміністративної відповідальності водія за непред`явлення поліцейському реєстраційного документа на транспортний засіб. Розглянувши справу щодо скасування постанови про адміністративне правопорушення, Касаційний адміністративний суд дійшов висновку, що оскільки патрульним належним чином не задокументовано і не доведено факту порушення водієм ПДР України, вимога поліцейського про пред`явлення документів є неправомірною.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, наведені ним у позові, в тому, що правопорушень він не вчиняв, а прийнята відносно нього постанова про накладення адміністративних стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП є незаконною, оскільки прийнята із порушенням матеріальних та процесуальних норм.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив також з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги доводи позивача, наведені ним в обґрунтування позовних вимог, як такі, що не спростовані відповідачем.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторони позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, які є у справі, і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, тобто відповідач діяв не на підставі та в не межах визначених законом повноважень, у зв`язку з чим оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 323027 від 17 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 22, 72, 77, 90, 128, 241-255, 272, 286 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанову начальника СРПП Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Гончаренка Дмитра Івановича серії ДПО18 № 323027 від 17.10.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, - визнати протиправною та скасувати.

Роз`яснити сторонам провадження, що судом при прийнятті рішення були застосовані положення частини третьої статті 243 КАС України, тому складання рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області. У разі застосування судом частини третьої ст. 243 КАС України, а також прийняття постанови (рішення) у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Дворнін