Справа № 360/3463/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 червня 2020 року справа №360/3463/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, прийняту за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 360/3463/19 (головуючий суддя І інстанції Петросян К.Є.), складене в повному обсязі 29 жовтня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

02 серпня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Луганського ОВК щодо відмови у розгляді по суті заяви про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та направлення її до Адміністрації Держприкордонслужби України;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити дії щодо розгляду заяви позивача від 01.04.2019 про визнання його учасником бойових дій та видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка (а.с. 4-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 80-82).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 92-96).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 360/3463/19 скасовано. Прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у розгляді по суті заяви про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та направлення її до Адміністрації Держприкордонслужби України. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 квітня 2019 року про визнання його учасником бойових дій. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 121-124).

25 травня 2020 року до Першого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі № 360/3463/19 в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в обґрунтування якої зазначено, що відповідачем не виконано постанову суду першої інстанції, оскільки заява позивача про надання статусу учасника бойових дій направлена до комісії Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів служби, яка відмовила у наданні такого статусу.

Навів підстави незгоди з відмовою у наданні статусу учасника бойових дій.

Посилався на практику Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 20 червня 2018 року № 800/582/17.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року призначено вищевказану заяву до розгляду на 17 червня 2020 року у порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, вважає за необхідне відмовити у задоволення заяви про встановлення судового контролю, з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень, про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частин 1,2,3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що ухвала про встановлення контролю за виконанням судового рішення постановлюється судом лише при вирішенні питання для встановлення нового строку подання звіту та накладення на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штрафу у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 5 лютого 2020 року у справі №640/10843/19.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції питання щодо надання звіту не вирішувались, позивачем не було заявлено такої вимоги і під час подання позову до суду.

Оскільки питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не було предметом розгляду суду першої інстанції і постановою суду не вирішувалось, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви позивача про встановлення судового контролю з наступних підстав.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 квітня 2019 року про визнання його учасником бойових дій (а.с. 121-124).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, а саме Луганським обласним військовим комісаріатом, виконане рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 360/3463/19 , оскільки він вчинив дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 квітні 2019 року про визнання його учасником бойових дій шляхом надання документів за заявою позивача до розгляду питання на комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби.

Відповідно до витягу з протоколу № 4 від 13 березня 2020 року засідання комісії Міністерства оборони України, саме на виконання зазначеного рішення суду, були розглянуті заява і інші документи позивача та прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.

Незгода заявника з зазначеним рішенням Міністерства оборони України є предметом розгляду іншої адміністративної справи, а не заяви про встановленню судового контролю за виконанням постанови апеляційної інстанції.

Відповідно, якщо заявник/позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Постановлення ухвали про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після прийняття рішення та його виконання, статтею 382 КАС України не передбачено.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволені заяви позивача про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання заявника на практику Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 20 червня 2018 року № 800/582/17, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки встановлення судового контролю можливо і після винесення рішення , якщо воно не виконане. В даній справі рішення суду апеляційної інстанції відповідачем виконане, що позбавляє необхідності встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 250, 328, 329, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені зави ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 17 червня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова