Справа № 389/786/20
Суддя: Український В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/389/37/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Демченка Руслана Олександровича та Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову від 21.02.2020 винесену відповідачем відносно нього про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2139555, провадження по справі закрити. Просив стягнути з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області документально підтверджені витрати на правничу допомогу.

Вимоги обґрунтував тим, що 21.02.2020 відповідачем інспектором поліції винесено постанову на позивача щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом FORD Tourneo Custom, державний номер НОМЕР_1 21.02.2020 о 12.30 год. на автомобільній дорозі М04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, здійснив обгін на перехресті позначеним дорожнім знаком та дорожньою розміткою, чим порушив п 14.6 а ПДР України. Позивач вважає, що постанова не містить жодних посилань на належні та допустимі докази. Вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи. Так, при пред`явлені відеозапису порушення, встановлено, що позивач здійснював обгін при приривчастій роздільній смузі руху транспортних засобів.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідачів надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог, так як відповідач інспектор діяв згідно законодавства та відповідно до встановленого законом порядку. Вказав, що позивач дійсно порушив п. 14.6 а ПДР України, на підтвердження чого надав відео фіксацію адміністративного правопорушення та розгляду справи, записану на носії інформації DVD-R. Разом з тим надав заяву, відповідно до якої просить залишити позов без розгляду в зв`язку з пропуском 10 денного строку на оскарження постанови відповідально до ч.4 ст. 123 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2).

Стосовно позивача посадовою особою відповідачем інспектором 21.02.2020 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2139555, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FORD Tourneo Custom, державний номер НОМЕР_1 21.02.2020 о 12.30 год. на автомобільній дорозі М04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, здійснив обгін на перехресті, позначеним дорожнім знаком та дорожньою розміткою, чим порушив п 14.6 а ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 14.6 а ПДР України обгін заборонено на перехресті.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до оглянутого в судовому засіданні відеоматеріалу, наданого відповідачами встановлено, що 21.02.2020 автомобілі позивача та відповідача рухаються в попутному напрямку. По ходу руху транспортних засобів встановлений дорожній знак 1.31.1 «Прилягання другорядної дороги» (час на відео 12.27 годин), та вказаний відрізок позначений дорожньою розміткою 1.1 «вузька суцільна лінія». Однак, на відео вбачається здійснення позивачем обгону по приривчастій лінії, тобто після закінчення обмеження на обгін відповідно встановленого дорожнього знаку. Таким чином, наданий відеоматеріал не належним доказом у справі, оскільки ним не було зафіксовано порушення позивача. Припущення відповідача щодо початку здійснення обгону саме в зоні дії забороняючого знаку та відповідної розмітки, не може бути покладено в основу визначення винності особи, так як дана обставина відсутня на наданому відеоматеріалі, момент обгону зафіксовано реєстратором патрульного автомобіля на приривчастій смузі через деякий час після закінчення розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія». Таким чином, відповідач не довів правомірність складання ним постанови про порушення позивачем правил дорожнього руху іншими доказами окрім самої постанови, тому суд вважає задовольнити вимоги позову та скасувати постанову.

Питання поновлення строків позивачу для звернення до суду із даним позовом вирішене при відкриті провадження в адміністративній справі та визнано причину такого пропуску поважною, тому суд вважає не доцільним розгляд клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в зв`язку з пропуском строку на оскарження постанови.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям сторін та їх представників належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи 26.02.2020 ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Майданюком С.І. для представництва його інтересів в суді. Також, 30.03.2020 ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Майданюком С.І. для представництва його інтересів в суді. Відповідно до додатку до вказаного договору, сторони визначили розмір гонорару адвоката в 5000 гривень. Згідно з актом прийому-передачі правової допомоги, виконавець надав, а замовник прийняв правову допомогу: щодо визначення незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивачем сплачено адвокату обумовлену суму в 5000 гривень відповідно до квитанції від 15 квітня 2020 року RC_RDQW55MICRTBAJ19WWOCY. Відповідно до наданого попереднього розрахунку судових витрат, вартість таких становить 9000 гривень, що включає в себе: підготовку позовної заяви та відповіді на відзив, оформлення додатків та розрахунків-4000 гривень;ознайомлення з матеріалами справи та дослідження законодавства 1000 гривень; участь у судових засіданнях по розгляду справи 1000 гривень; витрати, пов`язані з апеляційним оскарженням 3000 гривень.

Враховуючи, що представник позивача не брав участі особисто в судових засіданнях, а також те, що позивачем сплачено в рахунок надання правової допомоги 5000 гривень, що відповідає виконаній роботі відповідно до попереднього розрахунку судових витрат, адвокатом підготовлено відповідь на відзив, суд вважає стягнути з відповідача 5000 гривень в рахунок наданої правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК № 2139555 від 21.02.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду (м. Дніпро вул. Василя Жуковського, 23) протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Демченко Руслан Олександрович місце знаходження м. Кропивницький вул. Юрія Бутусова, 22б.

Відповідач Управлення патрульної поліції в Кіровоградській області, місце знаходження м. Кропивницький вул. Юрія Бутусова, 22б.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Український В.В.