Справа № 540/1438/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1438/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

Позивач звернувся до суду із цим позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В., в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61455842.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач безпідставно відкрив виконавче провадження у межах свого виконавчого округу, оскільки позивач не проживає у м. Києві та майна там не має. Крім того, вказує про відсутність у нього зобов`язань перед третьою особою.

05.06.2020 р. ухвалою суду за заявою позивача застосовані заходи забезпечення позову та зупинено стягнення з позивача у межах ВП № 61455842, до набрання рішенням у цій справі законної сили.

05.06.2020 р. ухвалою суду у справі відкрито провадження та призначено розгляд без повідомлення учасників справи, зокрема надано відповідачеві два дні з дати отримання копії вказаної ухвали на надання відзиву та копії виконавчого провадження.

Копії матеріалів виконавчого провадження надійшли до суду тільки 16.06.2020 р.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Від третьої особи пояснень не надходило.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, зокрема матеріали виконавчого провадження ВП № 61455842, суд встановив наступні фактичні обставини.

04.03.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. відкрив виконавче провадження ВП № 61455842 з примусового виконання виконавчого напису № 4296, виданого 11.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Є.М., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Управління Активами" заборгованості за кредитним договором від 10.04.2013 р., укладеного з ПАТ "Платинум Банк" в сумі 13588,23 грн.

Крім того, в межах цього виконавчого провадження також прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 04.03.2020 р. та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.04.2020 р.

Виконавчим округом приватного виконавця Табінського О.В. є місто Київ, тому він має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

За змістом виконавчого напису, адреса реєстрації боржника: АДРЕСА_1 .

У кредитному договорі зі страхуванням життя позичальника № 2409/2127CLBPT від 10.04.2013 р. ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії паспорту позивача, що наявна в матеріалах справи, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена адреса також підтверджується довідкою про склад сім`ї, яка видана Любимівською селищною радою від 29.05.2020 р.

У заяві стягувача про примусове виконання рішення місцем проживання боржника зазначено АДРЕСА_3 , тобто зовсім інша адреса, якої немає ані у кредитному договорі, ані у виконавчому написі.

Інформацію щодо відсутності у позивача будь-якого майна у м. Києві відповідачем не спростовано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII виконавчий напис є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі - Закон № 1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною 1 ст. 25 Закону № 1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону № 1404-VIII.

Частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що вказаними приписами визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 25 Закону № 1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, в силу положень ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII, якщо місце проживання, перебування боржника-фізичної особи та місцезнаходження боржника-юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Таким чином, суд вважає, що визначальними для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем є вчинення таких дій щодо боржника який проживає в межах його виконавчого округу або знаходження майна боржника в межах цього ж виконавчого округу.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає про відсутність у нього майна в межах виконавчого округу на який розповсюджується підвідомчість відповідача, протилежного останнім не доведено.

Приймаючи виконавчий напис до виконання, відповідач не приділив достатньої уваги наданим стягувачем документам, з яких вбачається, що зареєстроване місце проживання позивача знаходиться у межах Херсонській області, а адреса у м. Києві не підтверджена жодними документами. Як встановлено із матеріалів виконавчого провадження, докази наявності у боржника майна в місті Києві відсутні.

Частиною третьою ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у разі пред`явлення виконавчого документа не за місцем реєстрації, вказаної у виконавчому документі, стягувачем до заяви мали б бути приєднані підтверджуючі документи, що дають змогу достовірно встановити, що боржник проживає, перебуває за адресою, зазначеною як місце проживання.

Також, суд зазначає, що висновок щодо необхідності подання стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження (у разі направлення виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника) доказів, які б підтверджували місце проживання боржника станом на момент подання такої заяви за відповідною адресою викладений у постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 826/7969/16.

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Вищевикладене є підставою для висновку, що на момент відкриття спірного виконавчого провадження відповідач не володів достовірною інформацією про фактичне місце проживання боржника у м. Києві та не вжив жодних заходів щодо перевірки цієї інформації, оскільки у нього були наявні всі підстави для цього виходячи з документів виконавчого провадження.

За відсутності документальних доказів фактичного місця проживання боржника на момент відкриття виконавчого провадження за вказаною адресою у м. Києві, суд вважає необґрунтованим прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа та відкриття спірного виконавчого провадження.

Виходячи з положень п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вказана норма свідчить, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи такий виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Натомість такі обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем під час винесення спірної постанови, що зумовлює висновок про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства.

Стаття 2 ЗУ "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Приписи наведених норм кореспондують з критеріями, на відповідність яким адміністративні суди перевіряють рішення, дії та бездіяльність суб`єктів владних повноважень, що визначались частиною 3 статті 2 КАС України, а також узгоджуються із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов до висновку, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не забезпечено виконання вимог ст. 2 Закону № 1404-VIII, не з`ясовано обставин, визначених частиною другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та частиною другою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" щодо встановлення місця фактичного проживання боржника чи місця його перебування, та, як наслідок, протиправно прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, то усі інші постанови у цьому виконавчому провадженні також підлягають скасуванню, як похідні.

Поряд із цим, позивач оскаржує тільки постанову про відкриття виконавчого провадження, однак суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде вихід за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та відповідно скасування й інших постанов, прийнятих в межах спірного виконавчого провадження.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь з відповідача на підставі ст. 139 КАС України у сумі 1471,40 грн (840,80+630,60).

Керуючись статтями 242 - 246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 61455842 від 04.03.2020 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 04.03.2020 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.04.2020 р., які винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем в межах виконавчого провадження № 61455842.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (місцезнаходження: м. Київ, вул. Старосільська, 1У, офіс № 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1471,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 105000000