Справа № 400/344/20
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 р. № 400/344/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення від 25.11.2019 року № 49/1,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 25.11.2019р. № 49/1 з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії;

- зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області повернути вже утримані кошти у розмірі 20% з пенсії ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років. Зазначає, що 25 листопада 2019 року відповідачем прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій. Вказала, що згідно ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

05.02.2020 року на виконаня ухвали суду від 27.01.2020 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано уточнену позовну заяву із зазначенням номеру засобу зв`язку відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, інформації про місцезнаходження оригіналів доказів, копії яких додані до позовної заяви, в якому просила суд:

- скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 25.11.2019р. № 49/1 з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області повернути вже утримані кошти у розмірі 20% з пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою від 10.02.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/344/20 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.03.2020 року за вх. № 5514 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 не повідомила відповідача про своє працевлаштування, а тому кошти в сумі 1121,00 грн., отримані нею у період з 01.05.2017 року по 30.11.2018 року без правових підстав, оскільки в даний період часу вона була працюючим пенсіонером і підстави для виплати пенсії у повному обсязі відповідно були відсутні. За таких обставин, відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято оскаржуване рішення, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 27.05.2020 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 27.05.2020 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд клопотання представника позивача задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує з 23.08.2016 року пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Станом на дату призначення пенсії позивач не працювала, що підтверджується трудовою книжкою. В заяві від 23.08.2016 року про призначення пенсії позивачем також зазначено, що вона не працює.

Згідно довідки Миколаївського національного університету ім. В. О. Сухомлинського від 21.11.2019 року №04/3267 ОСОБА_1 працює у Миколаївському національному університеті ім. В. О. Сухомлинського на посаді прибиральника службових приміщень НК №6 з 03.03.2017 року, відповідно до наказу №68/к від 01.03.2017 року.

Про вказані обставини Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області стало відомо після відпрацювання списків одержувачів пенсій, по яких виявлено факт недостовірних даних про працевлаштування пенсіонерів, встановлено, що починаючи з 03.03.2017 року наявна інформація щодо працевлаштування позивача в Миколаївському національному університеті ім. В. О. Сухомлинського, внаслідок чого при обчисленні пенсії утворилась переплата пенсії на суму 1121,00 грн. за період з 01.05.2017 року по 30.11.2018 року, що підтверджується довідкою управління про розмір та причину переплати пенсії.

Після виявлення переплати пенсії, 25.11.2019 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення №45/1 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Рішення мотивоване тим, що сума пенсії в розмірі 1121,00 грн. за період з 01.05.2017 року по 30.11.2018 року підлягає поверненню до ГУ ПФУ в Миколаївській області, у зв`язку із неповідомленням ОСОБА_1 про своє працевлаштування.

Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області листом від 26.11.2018 року № 9879/1/04.04 повідомило ОСОБА_1 про необхідність повернення переплати пенсії в сумі 1121 гривень.

Позивачем виплачені надміру суми пенсії добровільно не були повернуті.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернулася до суду, вказуючи на те, що підстави для утримання надміру виплачених сум відсутні, оскільки відсутні зловживання з її сторони.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону № 1058 особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Статтею 50 Закону №1058-IV встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

У відповідності до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно з п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

Таким чином, на ОСОБА_1 чинним законодавством покладено обов`язок повідомляти Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області про працевлаштування та звільнення з роботи.

Про обов`язок повідомляти органи ПФУ про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати (працевлаштування, звільнення тощо) позивач була повідомлена під час подання заяви про призначення пенсії, про що свідчить підпис на пам`ятці пенсіонеру від 23.08.2016 року.

Також, позивачем було підписано зобов`язання щодо своєчасного повідомлення органів, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати, про прийняття на роботу та звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.05.2017 року по 30.11.2018 року позивач працював у Миколаївському національному університеті ім. В.О. Сухомлинського.

Судом встановлено, що позивач органи Пенсійного фонду про працевлаштування не повідомляв, а тому оскаржуване рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії є законним.

Суд погоджується з твердженням відповідача про той факт, що позивачу були надміру виплачені суми пенсії внаслідок саме зловживання з його боку, а саме - не виконання обов`язку повідомити про працевлаштування та звільнення з роботи.

Аналіз зазначених вище норм свідчить, що якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це територіальне управління за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум, Управління Пенсійного фонду має право прийняти рішення про утримання з пенсії сум переплат щомісячно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року № 752/268/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що неправомірна поведінка позивача призвела до безпідставного отримання пенсії і останній були надміру виплачено кошти за період з 01.05.2017 року по 30.11.2018 року в сумі 1121,00 грн., внаслідок чого відповідачем правомірно прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 25.11.2019 року № 49/1.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У випадку відмови у задоволенні позову фізичної особи статтею 139 КАС України відшкодування судових витрат, в тому числі судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, не передбачено.

Керуючись статтями 77, 78, 159, 162, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення від 25.11.2019 року № 49/1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, який доповнений цим пунктом Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року №540-ІХ, визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.06.2020 року.

Суддя Г.В. Лебедєва