Справа № 212/2211/20
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2211/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання - Деменко А.С., за участі позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсиф Ісмаіл огли про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

31 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 березня 2020 року інспектором патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедовим Юсиф Ісмаіл огли було винесено постанову ЕАК № 2252050 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. Вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції було безпідставно розглянуто справу за місцем зупинки транспортного засобу, не було її забезпечено безоплатним захисником, а також вона не допускала порушень Правил дорожнього руху України, а тому підстави для перевірки страхового полісу були відсутні.

Відповідач надав до суду відзив у якому зазначив, що інспектор поліції мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу без складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 , в порушення п. 2.1. ПДР України, не надала на вимогу поліцейського чинного страхового полісу за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Окрім цього зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення ним було дотримано вимог чинного законодавства України та в обов`язок поліцейського не входить забезпеченні безоплатним захисником під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. На підтвердження правомірності своїх дії відповідачем надано відеозаписи матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

16 червня 2020 року позивач подала до суду відповідь на відзив.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Частиною 1 статті 286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (десять днів з дня відкриття провадження у справі), а згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Проаналізувавши вимоги та підстави позовної заяви та відзиву на неї, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Постановою інспектора інспектором патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсиф Ісмаіл огли серії ЕАК № 2252050 від 16.03.2020 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу у сумі 425,00 гривень за те, що вона керуючи транспортним засобом MAZDA 6 днз НОМЕР_1 не мала чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1. ґ ПДР України, що зареєстровано на відеореєстратор та нагрудний відеореєстратор.

Як вбачається із дослідженого відеозапису наданого відповідачем, ОСОБА_1 16 березня 2020 року керувала транспортним засобом MAZDA 6 днз НОМЕР_1 не маючи при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів та зазначена обставина нею у позовній заяві не заперечується.

Так, приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Положеннями статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами «г» «а» пунктів 2.1, 2.4 ПДР України встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс, незалежно від причин зупинки транспортного засобу.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.11.2018 року по справі № 545/1792/16-а, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік підстав зупинки поліцейським транспортних засобів.

Так частина перша зазначеної норми передбачає випадки в яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а саме у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Як вбачається з досліджено відеозапису, наданого відповідачем, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу працівником поліції було повідомлено про наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі, яким вона керувала. Наявність механічних пошкоджень автомобіля MAZDA 6 днз НОМЕР_1 позивачем, як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і під час звернення до суду, не заперечувалась. Вищевикладене свідчить про те, що працівник поліції за вказаних обставин мав право здійснити зупинку керованого позивачем транспортного засобу.

Отже, право поліцейського вимагати в особи пред`явлення документів засновується на законності зупинення транспортного засобу та наявності підстав для їх перевірки, визначених законом.

Також, ч. 1 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Мамедов Ю.І.о. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції і має спеціальне звання «сержант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, які вчиняються на території Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідача, вона містить всі необхідні відомості, які визначені статтею 283 КУпАП.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції здійснюється у відповідності до положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкція).

Положення вказаної інструкції передбачають обов`язок працівника поліції з інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише про випадки адміністративного затримання осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи позивача щодо порушення права на правову допомогу , оскільки відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено права позивача , в тому числі і на отримання правової допомоги. Позивач з моменту зупинення транспортного заходу та упродовж всього розгляду справи отримувала у телефонному режимі консультацію у знайомого адвоката щодо своїх дій, яка, за твердженням ОСОБА_1 , порадила наполягати на забезпеченні відповідачем позивачу безоплатного адвоката.

Відтак, судом встановлено, що стосовно позивача не здійснювалось адміністративне затримання, відповідачем було вжито усі дії, в межах повноважень, щодо реалізації позивачем права при розгляді справи користуватись юридичною допомогою, доводи щодо порушення права ОСОБА_1 на захист не підтверджені.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП, постанова серії ЕАК № 2252050 від 16.03.2020 року винесена інспектором поліції в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП, а тому є законною та підстави для її скасування - відсутні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 126, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Залишити рішення суб`єкта владних повноважень - інспектора патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсиф Ісмаіл огли без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсиф Ісмаіл огли про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 Розділу VI КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, зазначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення складено та підписано 17 червня 2020 року.

Суддя: О. Н. Борис