Справа № 813/2306/17
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2020 року

Київ

справа №813/2306/17

адміністративне провадження №К/9901/18645/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №813/2306/17

за позовом Личаківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова

до Публічного акціонерного товариства "Мікроприлад"

про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою Личаківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Кухтея Р.В., суддів Носа С.П., Яворського І.О.),-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2017 року Личаківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мікроприлад", в якому просило: стягнути з ПАТ «Мікроприлад» на його користь заборгованість в сумі 896,98 грн.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що за період роботи в ПАТ "Мікроприлад" громадянин ОСОБА_1 отримав стаж наукової роботи, необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». У зв`язку з цим ПАТ "Мікроприлад" зобов`язане сплатити суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року №1977-XII та сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Мікроприлад" (м. Львів, вул. Ніщинського,35; ) на користь Личаківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова (м. Львів, вул. Б.Хмельницького,116, ) заборгованість в сумі 896,98 грн. (вісімсот дев`яносто шість гривень 98 коп.).

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року по справі № 813/2306/17 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до Публічного акціонерного товариства «Мікроприлад» про стягнення коштів відмовлено.

5. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що повідомлення про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року №1977-XII та сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, не оскаржувалися, а тому ПАТ «Мікроприлад» зобов`язане сплатити вказані суми витрат, оскільки на нього поширюються положення ч.9 ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року №1977-XII та п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 «Про Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом № 1977-XII».

6. В свою чергу, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що відповідач не є науковою установою, організацією, підприємством чи вищим навчальним закладом, не проходив відповідну атестацію згідно з вимогами Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року №848-VIII, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (січень-червень 2017 року), тому на ПАТ "Мікроприлад" не може бути покладено обов`язок здійснювати фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 848-VIII та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку має право науковий працівник. Доказів проведення такої атестації щодо відповідача позивачем суду не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У жовтні 2017 року Личаківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року.

8. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що ПАТ «Мікроприлад» не відноситься до наукових установ, проте згідно чинного законодавства це не позбавляло його працівників права на призначення наукових пенсій, оскільки стаж наукової роботи вони набули, перебуваючи на посадах, передбачених п. 4 Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги в разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону №1977-ХІІ, затвердженого постановою КМ України №1571 від 22.11.2001. Оскільки ПАТ «Мікроприлад» не було науковою установою, то атестації наукової установи не підлягало.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Личаківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова.

10. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

11. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

13. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2018, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гімон М.М., судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

14. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 13.06.2019 № 733/0/78-19, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Рибачука А.І., Тацій Л. В.

15. Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 16 червня 2020 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Як встановлено судами попередніх інстанцій, в Личаківському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України м. Львова знаходиться на обліку Публічне акціонерне товариство "Мікроприлад", яке згідно з п. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено страхувальником.

17. Личаківським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України м. Львова було надіслано Публічному акціонерному товариству "Мікроприлад" повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року №1977-XII (втратив чинність на підставі Закону № 848-VIII від 26.11.2015) та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів з січня по червень 2017 року.

18. Вказані повідомлення сформовані на підставі того, що Личаківським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України м. Львова здійснювалось нарахування та виплата наукової пенсії громадянину ОСОБА_1 , який отримав стаж наукової роботи, необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» за період роботи в ПАТ "Мікроприлад".

19. Відповідно до вказаних повідомлень відповідачу нарахована до сплати заборгованість з відшкодування Личаківським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України м. Львова різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року №1977-XII та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період січень- червень 2017 року у розмірі 896,98 грн, яка добровільно відповідачем не погашена.

20. У зв`язку з непогашенням вказаних в повідомленнях сум заборгованості Личаківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова звернулось до суду з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» 26 листопада 2015 року №848-VIII (далі - Закон №848-VIII), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (січень-червень 2017 року) визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку у сфері наукової і науково-технічної діяльності, створює умови для провадження наукової і науково-технічної діяльності, задоволення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку шляхом взаємодії освіти, науки, бізнесу та влади.

23. Відповідно до положень статті 1 Закону №848-VIII наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання нових знань та (або) пошук шляхів їх застосування, основними видами якої є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; наукова (науково-технічна) робота - наукові дослідження та науково-технічні (експериментальні) розробки, проведені з метою одержання наукового, науково-технічного (прикладного) результату. Основними видами наукової (науково-технічної) роботи є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, дослідно-технологічні, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов`язані з доведенням нових наукових і науково-технічних знань до стадії практичного використання; наукова (науково-дослідна, науково-технологічна, науково-технічна, науково-практична) установа (далі - наукова установа) - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, утворена в установленому законодавством порядку, для якої наукова та (або) науково-технічна діяльність є основною; основна діяльність наукових установ - проведення фундаментальних досліджень, прикладних наукових і науково-технічних (експериментальних) розробок, надання науково-технічних послуг, проведення наукової і науково-технічної експертизи, підготовка наукових кадрів, розвиток і збереження наукової інфраструктури.

24. Статтею 37 Закону №848-VIII визначено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці.

25. Відповідно до ч. 6 вказаної статті Закону №848-VIII різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних, комунальних наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів, а також інших наукових установ, які згідно із статтею 12 цього Закону включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, - за рахунок коштів державного бюджету з урахуванням надходжень від сплати єдиного внеску у розмірі, встановленому частиною дев`ятою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для цієї категорії працівників;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій, підприємств та закладів.

26. Згідно з пунктами 5, 10, 11 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 848-VIII «Про наукову і науково-технічну діяльність» до 1 січня 2017 року різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної згідно з цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Питання, не врегульовані цим Законом, вирішуються відповідно до законодавства України.

27. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 472 "Про реалізацію пункту 5 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" установлено, що до 1 січня 2017 року різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 848-VIII "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372 "Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи"(далі - Порядок №372).

28. Пунктом 2 цього Порядку №372 визначено, що за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

29. У пунктах 5, 8, 9 Порядку №372 передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону № 1977-XII, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Ці підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації фінансування різниці у розмірі пенсії здійснюється за рахунок коштів їх правонаступників.

Якщо підприємство є правонаступником підприємства, робота на якому дає право на призначення наукової пенсії та яке до перетворення перебувало на госпрозрахунковій формі фінансування, то вищезазначена різниця фінансується за рахунок коштів правонаступника.

Різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

30. Верховний Суд України у постанові від 5 червня 2012 року у справі №21-78а12 зазначив, що у випадках, коли відбувається перетворення в процесі приватизації Державного підприємства у Відкрите акціонерне товариство, до правонаступника переходять права і обов`язки державного підприємства, що приватизується, у тому числі й обов`язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" від 13 грудня 1991 року № 1977-XII, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

31. Виходячи з аналізу розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 26 листопада 2015 року № 848-VIII, з 1 січня 2017 року приписи Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, діють та мають застосовуватися в частині, що не суперечить приписам статті 37 нового Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 26 листопада 2015 року № 848-VIII.

32. З огляду на викладене, у випадках, коли відбувається перетворення в процесі приватизації державного підприємства у відкрите акціонерне товариство, до правонаступника переходять права і обов`язки державного підприємства, що приватизується, у тому числі й обов`язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

33. Аналогічні висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 813/1470/15 та від 29.03.2019 у справі №813/720/17, від 08 листопада 2019 року у справі №813/1667/15.

34. Як уже зазначалось, позивачем здійснювалось нарахування та виплата наукової пенсії громадянину ОСОБА_1 , який отримав стаж наукової роботи в ПАТ "Мікроприлад", у зв`язку з чим Личаківським об`єднаним УПФ України м. Львова було надіслано ПАТ "Мікроприлад" повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

35. В матеріалах справи міститься довідка від 26.03.2002, підписана директором ДНБП «Еталон-Мікро» ВАТ «Мікроприлад», в якій вказано, що ОСОБА_1 дійсно з 01.09.1992 по 11.08.1994 і з 01.04.1995 по 01.07.1997 працював в державному Спеціальному конструкторсько-технологічному бюро во «Мікроприлад», яке згідно статуту є науково-дослідною і дослідно-конструкторською організацією. Довідка видана на підставі ухвали Науково-технічної ради (протокол №5 від 25.03.2002) в районне управління Пенсійного фонду м. Львова для перерахунку пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с. 13).

36. При цьому, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що з матеріалів справи встановити підприємство, яким видано вищевказану довідку не являється за можливе, оскільки штамп підприємства в лівому верхньому кутку є нечітким та нерозбірливим. Судами попередніх інстанцій не досліджувалось дане питання.

37. Також, не встановлено чи відповідач у даній справі (ТОВ «Мікроприлад») є правонаступником підприємства, яке видало довідку на підтвердження стажу наукової роботи ОСОБА_1 . Не встановлено також організаційно-правову форму господарювання підприємства, яке видало вищезазначену довідку, та чи не являється дане підприємство самостійною юридичною особою, яка згідно п. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є страхувальником та на яке може бути покладено обов`язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

38. Вищевказані обставини судами попередніх інстанцій залишені поза увагою, без перевірки та відповідної оцінки, хоча вони є суттєвими при вирішенні питання щодо виникнення у ПАТ «Мікроприлад» обов`язку зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

39. Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлені всі обставини справи, які мають важливе значення для її правильного вирішення, що призвело до прийняття необґрунтованих судових рішень.

40. При цьому, суд касаційної інстанції позбавлений можливості згідно частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

41. Суд також ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

42. Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

43. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

44. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

45. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

46. Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, зокрема, судами не було встановлено обставин, які можуть мати значення для правильного вирішення справи, однак касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини справи, досліджувати докази та оцінювати їх, у зв`язку з чим справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

47. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Личаківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити частково.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року скасувати.

Справу за позовом Личаківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова до Публічного акціонерного товариства "Мікроприлад" про стягнення заборгованості направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду