Справа № 1540/4376/18
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 1540/4376/18
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року, ухваленого за результатами розгляду заяви про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не проведення перерахунку раніше призначеної пенсії;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% від середнього заробітку, який становить 29 427,33 грн., без обмежень граничного розміру, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.10.2017 року та незалежно від його поновлення на роботі, працевлаштування або перебування у трудових відносинах з будь-якою іншою особою іншому порядку та з інших підстав;

- зобов`язати відповідача сплатити різницю між розміром перерахованої та сплаченої пенсії, починаючи з 01.10.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року позивачу відмовлено у задоволенні його позову.

26 грудня 2019 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд переглянути рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року за виключними обставинами.

В обґрунтування доводів поданої заяви зазначив, що 13.12.2019 року Конституційним Судом України визнано неконституційним положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яке на думку заявника є підставою для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року та задоволення його позову.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами задоволено частково.

Суд скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року та ухвалив нове рішення, яким зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 90% від середнього заробітку, який становить 29427,33 грн., без обмеження граничного розміру, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 13.12.2019 року. В решті позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянти подали апеляційні скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі помилково розглянув справу в межах первісних позовних вимог, без урахування поданих ним уточнень, а також встановлених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 року по справі №420/3227/19 обставин.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення у справі не врахував, що за змістом рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII втрачають чинність з дня його прийняття, а отже наведені заявником обставини не можуть слугувати підставою для перегляду за виключними обставинами судового рішення, ухваленого Одеським окружним адміністративним судом у жовтні 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на помилковість наведеної пенсійним органом правової позиції, у зв`язку з чим просив відмовити відповідачу у задоволенні його апеляційної скарги.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не скористалось правом на подання відзиву до апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно зі ст.362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 ст. 361 КАС України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

При цьому, колегія суддів зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Так, рішенням Другого сенату Конституційного Суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII від 13 грудня 2019 року N 7-р(II)/2019 справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 вказано про втрату чинності положеннями Закону №1697-VII, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, та установлено наступний порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, саме з 13 грудня 2019 року втратили чинність положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, згідно із якими повноваження щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури делеговано Кабінету Міністрів України.

Відтак, саме з 13 грудня 2019 року, з дня втрати чинності положеннями ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, підлягає застосуванню ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII в первинній редакції: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, які передбачають умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, застосовуються з 13 грудня 2019, та не поширюють свою дію на правовідносини, які виникли до 12 грудня 2019 включно.

Враховуючи те, що як на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судом першої інстанцій, так і станом на дату прийняття Одеським окружним адміністративним судом рішення від 24.10.2018 року, положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, діяли в прийнятій редакції і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України, а тому відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 виключною обставиною для перегляду рішення Одеським окружним адміністративним судом рішення від 24.10.2018 року у даній справі.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що наведене не перешкоджає позивачу звернутися до суб`єкта владних повноважень із відповідною заявою про захист його прав на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вищезазначеному та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 90% від середнього заробітку, який становить 29427,33 грн., без обмеження граничного розміру, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 13.12.2019 року.

Судова колегія вважає помилковими доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі мав врахувати подані ним уточнення до позову, а також обставини, встановлені судовим рішенням у іншій справі, оскільки згідно ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року у даній справі за виключними обставинами, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність висновків суду під час прийняття рішення, про перегляд якої просив заявник.

Водночас наведені Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області доводи дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року за виключними обставинами.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.