Справа № 400/3216/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3216/19

Головуючий в 1 інстанції Мельник О.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 17 грудня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року, у справі за позовом Приватного підприємства «Стріт-Опт» до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Стріт-Опт» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної податкової служби у Миколаївській області та Державній податковій службі України, а саме: визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 1248449/42310006 від 08 серпня 2019 року; зобов`язання зареєструвати податкову накладну № 265 від 04 червня 2019 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як позивачем не надано всіх необхідних документів для прийняття рішень про реєстрацію його податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, внаслідок чого податковим органом правомірно прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Стріт-Опт» (в особі продавця) 30 травня 2019 року укладено із ТОВ «Макси Пром» (в особі покупця) договір № 30/05-01, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця належні продавцю продукти харчування згідно з видатковими накладними.

При цьому, 04 червня 2019 року ТОВ «Макси-Пром» отримано від ПП «Стріт-Опт» продукти харчування, про що складено видаткову накладну від 04 червня 2019 року № 272.

Крім того, 04 червня 2019 року позивачем складено податкову накладну № 265 та 25 червня 2019 року направлено її на реєстрацію до органів ДФС.

Проте, реєстрація зазначеної накладної зупинена податковим органом на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України, що підтверджується відповідною квитанцією від 25 червня 2019 року.

В даному випадку, податковим органом зазначено, що отримана податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку», а тому запропоновано підприємству надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В свою чергу, підприємством направлено на адресу податкового органу письмове пояснення щодо обставин виконання умов договору зі своїм контрагентом та копії фінансово-господарських документів, підтверджуючі даний факт.

Вказані пояснення та документи отримано податковим органом 06 серпня 2019 року.

При цьому, 08 серпня 2019 року податковим органом прийнято рішення № 1248449/42310006 про відмову в реєстрації податкової накладної від 04 червня 2019 року № 265, так як на його думку платником податків не надано первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, розрахункових документів, складських документів.

Не погоджуючись з вказаними рішенням підприємство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно пп. 4 п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, згідно п. 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій, що затверджені ДФС України 05 листопада 2018 року, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин податковим органом зупинено реєстрацію складених позивачем податкових накладних за наслідком здійснення своєї господарської діяльності.

Між тим, з вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що складені платниками податків податкові накладні підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

При цьому, встановлений ПК України обов`язок з реєстрації податкових накладних носить імперативний характер та безумовно має виконуватись відповідними платниками податків.

В свою чергу, зупиняючи реєстрацію податкових накладних товариства податковим органом зазначено, що подані накладні відповідають вимогам п. 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій.

Проте, всупереч вищевикладеним вимогам, податковим органом не конкретизовано, який саме критерій ризиковості платника податків, зазначений у п. 1.6 Критеріїв, ним вбачається у поданих позивачем накладних.

Між тим, у разі зупинення реєстрації податкової накладної платник податків має право направити податковому органу письмові пояснення та копії документів, що на його думку підтверджують факт здійснення спірної господарської операції.

В даному випадку, при зупинці реєстрації податкової накладної товариства, останньому запропоновано надати додаткові пояснення та/або копії документів для прийняття рішення про реєстрацію його податкової накладної.

При цьому, податковим органом не зазначено повного переліку документів, які повинен надати позивач для здійснення реєстрації податкової накладної.

В свою чергу, підприємством у встановлені строки, після зупинення реєстрації його накладних, подано до податкового органу відповідні документи, із зазначенням обставин придбання та продажу спірного товару.

Проте, за наслідком отримання відповідних документів, податковим органом прийнято оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, так як підприємством не надано усіх документів щодо спірної операції.

Між тим, надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням податкового органу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому, податковим органом в оскаржуваних рішеннях не зазначено з яких фактичних підстав ним зроблено висновок про ризиковість проведених операції, а також не зазначено обґрунтованих мотивів неприйняття наданих йому документів.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

В даному випадку, вищевикладений висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 листопада 2018 року (справа № 811/1669/17).

Крім того, варто зазначити, що з метою перевірки обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги підприємства, судом зібрано копії документів, надані для реєстрації спірної податкової накладної.

В даному випадку, ПП «Стріт-Опт» придбано у ПП «Кондитер-опт», відповідно до умов договору поставки товарів № 281-КО-18 від 08 жовтня 2018 року, товар (мармелад Кріоліт).

На підтвердження придбання товару податковому органу направлено видаткову накладну від 16 квітня 2019 року, товарно-транспортну накладну від 16 квітня 2019 року, рахунок на оплату від 16 квітня 2019 року, платіжне доручення від 16 квітня 2019 року, податкову накладну.

В свою чергу, ПП «Стріт-Опт» продано ТОВ «Макси-Пром», відповідно до умов договору купівлі-продажу № 30/05-01 від 30 травня 2019 року, товар (мармелад Кріоліт).

Згідно п. 6.1.Договору, оплата по даному договору здійснюється в строк до 30 днів з дня поставки товару. Оплата може бути перерахована в якості передплати.

На підтвердження придбання товару податковому органу направлено видаткову накладну від 04 червня 2019 року, рахунок на оплату, довіреність на отримання товару.

Між тим, враховуючи зібрані документи, колегія суддів вважає їх достатніми для здійснення реєстрації спірної податкової накладної.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі не зазначено будь-яких недоліків у наданих товариством документах для реєстрації податкової накладної.

В свою чергу, щодо висновку суду першої інстанції про стягнення з податкового органу витрат на професійну правничу допомогу, у сумі 6500,00 грн., який оскаржено податковим органом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В даному випадку, сторони у справі (крім суб`єктів владних повноважень) мають право на розподіл понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

При цьому, розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

В свою чергу, на підтвердження понесених витрат, до прийняття судом рішення, позивачем надано договір-доручення № ПН-4 про надання правової допомоги від 10 вересня 2019 року, протокол № 1 узгодження договірної ціни, протокол № 2 узгодження договірної ціни, рахунок-фактуру від 18 вересня 2019 року, платіжне доручення № 42 від 02 жовтня 2019 року, акт приймання-передачі послуг № ПН-4/265 від 02 грудня 2019 року, звіт про надані послуги від 02 грудня 2019 року.

В даному випадку, згідно наданих підприємством документів та розрахунків вбачається, що адвокатом позивача затрачено на розгляд даної справи (підготовку розгляду) у суді першої інстанції 5,5 годин.

При цьому, вартість наданих підприємству послуг склала 11 000,00 грн.

Між тим, аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат має бути співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами.

В даному випадку, як вже зазначалось колегією суддів, у межах спірних правовідносин податковим органом відмовлено у реєстрації однієї податкової накладної позивача.

При цьому, дана категорія адміністративних справ належить до категорій справ незначної складності.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає неспівмірним рівень складності даної справи із заявленим відшкодуванням, у сумі 11000,00 грн.

В даному випадку, вказана сума витрат за 5,5 годин роботи адвоката більш-ніж у двічі перевищує суму встановленої законодавцем мінімальної заробітної плати у 2019 році, що також свідчить про завищеність зазначеної позивачем суми.

Крім того, колегія суддів враховує пояснення податкового органу щодо існування великої кількості пов`язаних судових справ (оскарження ПП «СТРІТ-ОПТ» рішень щодо відмови у реєстрації різних податкових накладних, складених за наслідком здійснення аналогічних господарських операцій з вищевказаними контрагентами), у яких позивачем заявляються клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки клопотанню позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а як наслідок зроблено помилковий висновок про його часткове задоволення.

Враховуючи вищевикладене, а також допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року , в частині висновку про стягнення на користь Приватного підприємства «Стріт-Опт» витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання Приватного підприємства «Стріт-Опт» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В решті залишити рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.