Справа № 161/3004/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/3004/20 пров. № А/857/5373/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідачів - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 07.04.2020р. в адміністративній справі за позовом Головного управління Національної поліції у Волинській обл. до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик Оксани Василівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (суддя суду І інстанції: Рудська С.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 30 хв. 07.04.2020р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 07.04.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

24.02.2020р. позивач Головне управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Волинській обл. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради /МР/ Матрунчик О.В. та скасувати постанову № LC-016469 від 13.02.2020р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.2-5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 07.04.2020р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову № LC-016469 від 13.02.2020р., винесену інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької МР Матрунчик О.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ГУ НП України у Волинській обл. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ГУ НП України у Волинській обл. закрито (а.с.68-71).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Департамент муніципальної варти Луцької МР, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.73-77).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час вирішення спору судом не враховані приписи п.3.1 Правил дорожнього руху /ПДР/, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., та постанови КМ України № 176 від 22.03.2017р. «Питання використання спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв на транспортних засобах».

З наявної у матеріалах справи фотофіксації правопорушення слідує, що транспортний засіб марки «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, відступивши від вимог розділу 15 ПДР без дотримання умови увімкнення проблискових маячків та спеціального звукового сигналу.

Сукупність вказаних обставин дає правові підстави для притягнення до відповідальності позивача у загальному порядку та на загальних підставах, передбачених законодавством.

З наявної фотофіксації правопорушення можна зробити висновок, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» був розташований з дотриманням цих вимог та є видимий для учасників дорожнього руху. Надані позивачем фото дорожнього знаку не мають жодного доказового значення.

Також незрозумілими є покликання позивача на дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена», про демонтаж якого зазначено у позовній заяві, при цьому ігноруючи знак 3.34 «Зупинка заборонена» встановлений на вул.Замковій згідно погодженої схеми, під дію якого підпадає транспортний засіб марки «ЗАЗ Daewoo SENS», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Надаючи схему організації дорожнього руху, позивач підтверджує той факт, що йому було відомо про наявність вказаного знаку, тобто, ним умисно відступлено від його вимог.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови № LC-016469 від 13.02.2020р., винесеної інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької МР Матрунчик О.В., о 17 год. 27 хв. 12.02.2020р., особа, яка керувала автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак « НОМЕР_1 , здійснила зупинку автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Замковій у м.Луцьку, чим порушила правила зупинки і не дотрималася дорожнього знаку п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР (а.с.6).

Згідно Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів (НАІС) власником вказаного автомобіля є ГУ НП України у Волинській обл. (а.с.55-57), що також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію цього автомобіля серії НОМЕР_2 від 01.02.2017р. (а.с.8).

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача юридичну особу ГУ НП України у Волинській обл. винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Фіксування порушення здійснювалося спецзасобом марки «Samsung SM-T561», про що вчинено відмітку в спірній постанові; також відповідачем долучено фотознімки з місця порушення ПДР (а.с.58-62).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не враховано таких обставин як:

перебування о 17 год. 27 хв. 12.02.2020р. належного ГУ НП у Волинській обл. автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Замковій в м.Луцьку під час виконання його працівниками службових обов`язків;

позбавлення водія службового транспортного засобу ГУ НП у Волинській обл. можливості бачити інформацію, яку собою несе дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» внаслідок фактичного місця його розташування.

Зокрема, із наданих сторонами фотокопій, здійснених 12.02.2020р. за місцем розташування автомобіля, вбачається, що дорожній знак 3.34. «Зупинка заборонена», який регулює дорожній рух, був встановлений лицьовою стороною проти напрямку руху і таким чином, що його не було видно, тому водій об`єктивно не міг його бачити під час руху. При цьому, в зворотному напрямку, а ніж той, за напрямом якого встановлений дорожній знак 3.34. «Зупинка заборонена» лицьовою стороною, рух транспортних засобів дозволено.

Отже, фактичне розташування дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» позбавило водія службового транспортного засобу ГУ НП у Волинській обл. можливості уникнути вчинення даного адміністративного правопорушення, оскільки такий (дорожній знак) знаходився не за напрямом руху останнього та фактично не був у полі його видимості.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до п.8.4 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р. (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

В зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Приміткою ст.122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

В свою чергу, згідно положень ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Таким чином, суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, може бути лише фізична особа, при цьому така є:

фізичною особою, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення;

фізичною особою - власником транспортного засобу;

фізичною особою - керівником юридичної особи, якій належить на праві власності транспортний засіб.

З наведеного слідує, що юридична особа не може бути суб`єктом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених приписами КУпАП, в тому числі ч.1 ст.122 цього Кодексу.

Разом з тим, у розглядуваному випадку винною особою визнано юридичну особу ГУ НП у Волинській обл., яке в силу прямих приписів закону не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Наведена обставина вказує на очевидну протиправність та безпідставність постанови № LC-016469 від 13.02.2020р., винесеної інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької МР Матрунчик О.В.

Оскільки накладення адміністративного стягнення на неналежного суб`єкта адміністративного правопорушення є самостійною та достатньою підставою для скасування спірної постанови, тому в апеляційного суду не має необхідності аналізувати та надавати правову оцінку всім іншим обставинам справи та доводам сторін, зокрема, стосовно правомірності встановлення окремих дорожніх знаків чи наявності інших елементів складу адміністративного правопорушення, оскільки такі обставини належить з`ясовувати виключно у разі накладення адміністративного стягнення на належного суб`єкта.

Стосовно заявленої позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької МР Матрунчик О.В. колегія суддів наголошує на тому, що оскільки дії інспектора під час винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Окрім цього, повністю задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції наведену позовну вимогу фактично не вирішив та будь-яких висновків щодо неї не навів у тексті судового рішення.

Також права та інтереси позивача будуть повністю поновлені шляхом скасування спірного рішення відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача фактично охоплюються вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребують, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до часткового задоволення, при цьому належить визнати протиправною і скасувати постанову № LC-016469 від 13.02.2020р., винесену інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької МР Матрунчик О.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ГУ НП у Волинській обл. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ГУ НП у Волинській обл. за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення); решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки її висновки в частині повного задоволення позову не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

За правилами ст.139 КАС України понесені апелянтом Департаментом муніципальної варти Луцької МР судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 07.04.2020р. в адміністративній справі № 161/3004/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Головного управління Національної поліції у Волинській обл. задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову № LC-016469 від 13.02.2020р., винесену інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик Оксаною Василівною, про притягнення до адміністративної відповідальності Головного управління Національної поліції у Волинській обл. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно Головного управління Національної поліції у Волинській обл. за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Департамент муніципальної варти Луцької міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 17.06.2020р.