Справа № 804/9081/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2020 року

Київ

справа №804/9081/16

адміністративне провадження №К/9901/30354/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 (суддя: Н.В. Захарчук-Борисенко) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017 (колегія суддів: С.В. Білак, Н.А. Олефіренко, В.А. Шальєва) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, третя особа Головне управління Державного казначейства України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС України, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської митниці ДФС України (, 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" (), суми грошової переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 01 копійка);

- зобов`язати Дніпропетровську митницю ДФС України (, 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) на протязі 5 (п`яти) днів з моменту набуття чинності рішення суду підготувати письмовий висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" () на його поточний рахунок, відповідних сум переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 01 копійка) з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов`язати Дніпропетровську митницю ДФС України (, 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) на протязі 5 (п`яти) днів з моменту набуття чинності рішення суду повернути на поточний рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» () суму грошової переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 01 копійка).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача були відсутні підстави вимагати від позивача збільшення митної вартості ввезеного товару та додатково сплачувати та утримувати переплату з митних платежів у розмірі 485816,01 грн., які зараз знаходяться на рахунках відповідача та неправомірно утримуються ним. На думку позивача, факт здійснення оплати позивачем додаткових митних платежів у розмірі 152764,75 грн. та 333051,26 грн., з огляду на статтю 72 КАС України, не потребує додаткового доведення позивачем, адже Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі №804/1760/16 у своїй постанові від 02.06.2016 дав юридичну оцінку письмовим доказам, поданим позивачем та встановив факт здійснення оплати позивачем відповідних сум переплат на рахунки відповідача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017 позов задоволено частково. Зокрема, суд вийшовши за межі доводів позовних вимог визнав протиправною відмову Дніпропетровської митниці ДФС України (, 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» (), суми грошової переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 01 копійка). Зобов`язав Дніпропетровську митницю ДФС України (, 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) в строки, визначені чинним законодавством України підготувати письмовий висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» () на його поточний рахунок, відповідних сум переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 01 копійка) з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Зобов`язав Дніпропетровську митницю ДФС України (, 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) в строки, визначені чинним законодавством України повернути на поточний рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» () суму грошової переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 01 копійка). Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» () витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 7287,24 грн.

Рішення судів мотивовано тим, що не доведено правомірності відмови у поверненні позивачу суми грошової переплати з митних платежів у розмірі 485816, 01 грн. та не доведено наявність підстав для такої відмови. Також суди зауважили, що інформація, яка міститься в ІС «Податковий блок» не є достовірним джерелом інформації щодо наявності чи відсутності заборгованості у платника податку, а тому не є беззаперечним доказом існування у позивача заборгованості. Наявність податкового боргу у позивача, спростовуються Актом №640-20 від 04.04.2016, який міститься в матеріалах справи, підписаним між ТОВ «Стиль Д» та СДПІ з ОВП у м. Дніпрі, відповідно до якого, податкова заборгованість у позивача за платежем (63) Збір за провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля), сплачений юридичними особами, що справлявся до 1 січня 2015 року - відсутня.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в яких просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити. Вказується на те, що суди здійснили розгляд справи неповно. Зокрема, суди у належний спосіб не надали правового значення наявності у позивача податкового боргу. При цьому відомості, які вказані у наданому позивачем Акті стосуються лише його відносин з одним територіальним податковим органом, тоді як відомості які подавались до судів першої і другої інстанцій свідчать про заборгованість позивача перед іншими, різними податковими органами територіально віддаленими одне від одного. При цьому відповідач вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог Закону України «Про судовий збір» стягнув з нього суму судового збору, що не відповідає розміру задоволених позовних вимог.

Письмового відзиву від позивача на вказану касаційну скаргу відповідача до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» звернулося до відповідача з приводу митного оформлення товару: косметичну продукцію в асортименті у кількості 7998 ящиків (місць) на загальну суму 56429,04 доларів США, яка надійшла від компанії «ASLANBABA ЗOCUK BEZЭ VE TEMЭZLЭK ЬRЬNLERЭ SAN.LTD.ЄTЭ», Туреччина на підставі контакту № 12 від 29.10.2015 на постачання продукції та додатку-специфікації № 1 до зазначеного контракту.

Для здійснення митного оформлення вказаного товару загальною вартістю 56429,04 доларів США позивач звернувся до Дніпропетровської митниці, а саме до митного посту «Дніпропетровськ-південний» та надав заповнену електронну митну декларацію (далі МД) №110080000.2016.102208 від 26.02.2016 року та №110080000.2016.102364 від 29.02.2016.

Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення №110080000/2016/000006/1 від 29.02.2016 та №110080000/2016/000007/1 від 01.03.2016 про коригування митної вартості товару, згідно з якими відповідач провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом та застосував другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.

01.03.2016 позивач відповідно до частини третьої статті 52, статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України), оформив нову митну декларацію за №110080000/2016/102427, сплативши митні платежі у розмірі 119275,65 грн. згідно із заявленою митною вартістю та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою позивачем митною вартістю та митною вартістю, визначеною відповідачем, шляхом грошової застави у розмірі 152764,75 грн. та оформив нову митну декларацію за №110080000/2016/102368, сплативши митні платежі у розмірі 338626,66 грн. згідно із заявленою позивачем митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою позивачем митною вартістю та митною вартістю, визначеної відповідачем, шляхом грошової застави у розмірі 333051,26 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погодившись із прийнятими відповідачем рішеннями про донарахування митної вартості та звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з вимогами про скасування вищевказаних рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі №804/1760/16 задоволено позовні вимоги ТОВ «Стиль Д» та визнано протиправними і скасовано вищевказані рішення відповідача про коригування митної вартості товару.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/1760/16 набрала чинності 14.09.2016.

Таким чином, судом встановлено факт відсутності порушень під час декларування позивачем митної вартості товару на підставі електронної митної декларації №110080000.2016.102364 від 29.02.2016, електронної митної декларації №110080000.2016.102208 від 26.02.2016.

08.11.2016 позивач за вх.№4551/10/3-15 подав до Дніпропетровської митниці заяву про повернення 485816,01 грн. як надміру сплачених коштів (переплату з митних платежів).

Листом від 24.11.2016 за №367 Дніпропетровська митниця відмовила позивачу у поверненні надміру сплачених коштів у розмірі 485816,01 грн., посилаючись на існування у ТОВ "Стиль Д" податкового боргу по «збору за провадження торгівельної діяльності» у розмірі 12002,70 грн.

Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із позовом, що був задоволений.

Разом з тим, касаційний суд вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак таке судове рішення не є такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Аналіз приписів статтей 301 МК України, 43 Податкового кодексу України та приписів розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25вересня 2007 року за №1097/14364; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Порядок повернення), дає підстави для висновку, що контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, але лише у разі відсутності в платника податків податкового боргу.

За змістом спірних правовідносин вбачається, що відмова відповідача у задоволені поданої позивачем заяви, саме була зумовлена наявністю у платника податкового боргу по «збору за провадження торгівельної діяльності» у розмірі 12002,70 грн.

Суди попередніх інстанцій, не приймаючи докази надані відповідачем, - відомості з ІС «Податковий блок» прийняли до уваги Акт від 4.04.2016 № 640-20, що був наданий позивачем, відповідно до якого податкова заборгованість у позивача за платежем (63) «Збір за провадження торгівельної діяльності (роздрібна торгівля)», сплачений юридичними особами, що справлявся до 1 січня 2015 - відсутня.

Натомість відповідач доводить суду, що згідно з відомостями з ІС «Податковий блок» вбачається, у позивача станом на 17.11.2016, 16.03.2017 обліковується податковий борг у п`яти різних податкових органах, які територіально віддалені один від одного.

Порівнюючи значення суми боргу, що визначений в наданих відповідачем відомостях з ІС «Податковий блок» і суми боргу, який був визначений відповідачем на час відмови у поверненні позивачу надміру сплачених платежів, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що такі суми є різними. Але даний факт не може бути підставою для того, щоб не приймати до уваги надані відповідачем докази, або не досліджувати їх у визначений процесуальним Законом порядок. Крім того, факт різних сум податкового боргу не може беззаперечно свідчити про його відсутність. Крім того, відомості про відсутність податкового боргу станом на 04.04.2016 не свідчать про відсутність такого боргу станом на день подання заяви - листопад 2016 р.

Відтак, судам під час розгляду даної справи необхідно було витребувати від сторін достовірні дані про наявність або відсутність податкового боргу. У разі наявності податкового боргу, незалежно від його розміру визначитись чи має право платник податку в такому разі на повернення надміру сплачених платежів. Суд зобов`язаний перевірити, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для погашення можливого боргу шляхом його сплати до бюджету або подання заяви про зарахування такого в рахунок наявної переплати.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати рішення судів попередніх інстанцій в цій справі, направивши її на новий розгляд до суду першої інстанції, для встановлення зазначених обставин.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду