Справа № 300/2346/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2346/19 пров. № А/857/4606/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.

за участі секретаря судового засідання Михальської М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року (суддя Гундяк В.Д., м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 28 лютого 2020 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина Табак» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення від 14.11.2019,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичина Табак» в листопаді 2019 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2019 №. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем безпідставно та підлягає скасуванню, оскільки затримка реєстрації податкових накладних відбулась не з його вини, а у зв`язку з накладеним ухвалою суду арештом на активи-суми ліміту з податку на додану вартість (далі ПДВ) в системі електронного адміністрування ПДВ в ДФС України. Разом з тим, позивач наголошує, що 28.08.2019 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року, скасовано, про що в той же день повідомлено податковий орган. Однак, незважаючи на скасування арешту, накладеного на активи-суми ліміту ПДВ, податковий орган і в подальшому неодноразово протягом періоду з 29.08.2019 по 31.08.2019 відмовляв у прийнятті податкових накладних, та зареєстрував дані податкові накладні лише у вересні 2019 року. На думку позивача, без вини платника податку неможлива констатація факту вчинення ним податкового правопорушення і притягнення його до відповідальності. Відтак, за умов добросовісного виконання позивачем, як платником податку, обов`язку, встановленого податковим законодавством України щодо своєчасної подачі на реєстрацію податкових накладних, складених за період з 01.08.2019 по 15.08.2019, а також факту скасування 28.08.2019 ухвалою суду заборони ТОВ «Галичина Табак» відчужувати, користуватися та розпоряджатися активами-сумами ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в ДФС України, позивач не може бути притягнутий до відповідальності за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для реєстрації податкової накладної у ЄРПН, у вигляді накладення штрафу за статтею 120-1 ПК України, з огляду на що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі №300/2346/19 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 14.11.2019 № в частині визначення грошового зобов`язання на суму 847807 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сім) грн 94 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних, дії ДФС України щодо відмови у реєстрації податкових накладних не визнані неправомірними, з огляду на що відповідачем правомірно за результатами проведеної перевірки прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Окрім цього, скаржник наголошує, що хоча Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області було відомо про наявність ухвали, якою скасовано арешт на активи-суми ліміту з ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, проте відповідач не був ініціатором накладення арешту, не здійснював реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних, а тому не може нести відповідальності за дії інших суб`єктів владних повноважень, які не залучені до розгляду даної адміністративної справи.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що старшим державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб, контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Івано-Франківського управління Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на підставі підпунктів 19-1.1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75 ПК України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних ТОВ «Галичина Табак» за період з 18.10.2018 по 22.01.2019 та зареєстрованих по 27.03.2019 включно, за результатами якої складено акт від 21.10.2019 №812/09-19-55-04/36497264.

Відповідно до висновків вищевказаного акта перевіркою встановлено порушення ТОВ «Галичина Табак» вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме реєстрація податкових накладних в ЄРПН проведене з порушенням терміну реєстрації від 3 до 80 днів на загальну суму 8461958,34 грн ПДВ.

Позивач 31.10.2019 подав заперечення на зазначений акт перевірки від 21.10.2019 №812/09-19-55-04/36497264, де, зокрема, зазначив, що не погоджується з висновками перевірки щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних з покликанням на обставини щодо скасування арешту активів-сум ліміту ПДВ, з відповідними доказами цих обставин, яке однак залишено Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області без задоволення.

Контролюючим органом на підставі акта перевірки від21.10.2019 №812/09-19-55-04/36497264 винесено 14.11.2019 податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Галичина-Табак» визначено суму штрафної (фінансової) санкції в розмірі 851439,31 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що вчинив усі необхідні та залежні від нього дії щодо надсилання на реєстрацію податкових накладних через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України у строк, визначений ПК України, натомість неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулась не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до фінансової відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно з положеннями статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки. Камеральні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) або своєчасність реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, метою камеральної перевірки є виявлення в даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиному реєстрі податкових накладних, арифметичних або методологічних помилок, або інших відомостей, які вказують на допущені платником податків порушення термінів реєстрації податкових накладних, відповідальність за що передбачена статтею 120-1 ПК України.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України постановою Кабінет Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено «Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок №1246) відповідно до пункту 8 якого податкова накладна або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку.

Згідно з пунктом 11 Порядку №1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Пунктами 13 та 14 Порядку №1246 встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку №1246 операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації. Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Порядок №1246 не містить визначення поняття «реєстрація податкової накладної». Водночас, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Враховуючи наведене, реєстрація податкової накладної в ЄРПН є обов`язком постачальника товарів чи послуг. Цьому обов`язку кореспондує обов`язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в ЄРПН.

Аналіз зазначених законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до Єдиного реєстру податкових накладних є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до Єдиного реєстру податкових накладних.

Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом дій такого, тоді, як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДФС, та/або безпосередніх дій працівників ДФС, на яку (які) платник податку не має впливу.

Таким чином, належним доказом реєстрації податкової накладної (наміру її реєстрації), з урахуванням положень пункту 201.10 статті 201 ПК України та Порядку №1246, є квитанція про прийняття податкової накладної, про неприйняття або про зупинення реєстрації такої із зазначенням причин, яка надсилається протягом операційного дня.

В свою чергу, основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами господарювання та ДФС визначає «Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами», затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок №557) відповідно до пунктів 8, 9, 11 якого у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка. Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення. Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

Відповідно до висновків акту перевірки від 21.10.2019 №812/09-19-55-04/36497264 позивачем порушено пункт 201.10 статті 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Як встановлено з матеріалів справи, податкові накладні, складені позивачем у період з 01.08.2019 по 15.08.2019, підлягали реєстрації до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що податкові накладні, складені позивачем з 01.08.2019 по 15.08.2019, товариство у встановленому порядку почало надавати на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних з 16.08.2019, однак відповідно до наявних в матеріалах справи копій квитанцій ПН не були прийняті ДФС України, оскільки: «Документ не може бути прийнятий сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ на яку накладено арешт за рішенням суду». Інших помилок при заповненні чи поданні ПН, які б зумовили відмову в їх реєстрації, позивачем допущено не було, що визнав представник відповідача.

Тобто, позивач вчиняв всі необхідні та передбачені чинним законодавством дії для реєстрації зазначених податкових накладних у терміни, встановлені нормами ПК України, однак документи не були прийняті з незалежних від товариства причин, а саме: у зв`язку з накладенням арешту за рішенням суду на суму податку, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями.

Так, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року у кримінальному провадженні за №0000866 від 29.03.2016 (справа №755/9598/19) на активи-суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в ДФС України накладено арешт шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ по ТОВ «Галичина Табак», на яку дане Товариство має право зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року на активи-суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в ДФС України по ТОВ «Галичина Табак», скасовано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного судового рішення.

Відповідно до листа адвоката Літавського Т., засвідчена копія якого досліджена судом в якості письмового доказу, останній 28.08.2019 повідомив податковий орган про скасування арешту по ТОВ «Галичина Табак», про що надав копію відповідної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва. Даний лист з доданою до нього копією ухвали отримано ДФС України 28.08.2019, про що свідчить відтиск штампу відповідної установи.

З матеріалів справи встановлено, що починаючи з 29.08.2019 по 31.08.2019 ТОВ «Галичина-Табак» щодня намагалось зареєструвати податкові накладні, однак такі залишались без реєстрації.

Проте, незважаючи на скасування арешту, накладеного на активи-суми ліміту ПДВ, та повідомлення про дану обставину в той же день ДФС України, податковий орган з 29.08.2019 по 31.08.2019 протиправно відмовляв у прийнятті податкових накладних, а отже з незалежних від позивача причин він не мав можливості вчасно реєструвати податкові накладні на виконання вимог норм чинного законодавства.

В результаті, податкові накладні прийняті та зареєстровані контролюючим органом в ЄРПН лише 10 та 11 вересня 2019, що підтверджується відповідними квитанціями, тобто набагато пізніше після винесення ухвали про скасування арешту ліміту ПДВ.

Відповідно до статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, для можливості накладення штрафних санкції на підприємство, які передбачені статтею 120-1 ПК України, обов`язковим є встановлення вчинення ним податкового правопорушення, як це зазначено у статті 109 ПК України.

У цьому контексті встановлена нормою пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДФС в строк, встановлений цією статтею.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що законодавцем не передбачено будь-яких інших вимог до платника податку на додану вартість щодо вчинення ним додаткових дій після направлення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних.

В свою чергу, притягаючи платника податків до відповідальності, контролюючий орган зобов`язаний перевірити всі обставини, що можуть вплинути на його рішення, особливо ті, що виключають відповідальність такого платника.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що арешт ліміту ПДВ ТОВ «Галичина-Табак» охоплював період часу з 13.08.2019 по 28.08.2019, що підтверджується відповідними судовими ухвалами, а граничний термін реєстрації вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних становив 31.08.2019 включно.

Відповідно до абзацу 10 пункту 201.10 статті 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що причина неприйняття податкових накладних, зазначена у електронних квитанціях, надісланих позивачу, не встановлена жодним чинним нормативним актом, що регулюють відносини у сфері оподаткування, не передбачено ні пунктом 201.1 статті 201 ПК України, ні пунктом 192.1 статті 192 ПК України.

Незважаючи на те, що незаконність арешту ліміту ПДВ позивача підтверджено відповідними судовими рішеннями, а сам арешт скасовано, контролюючий орган відмовляв в реєстрації надісланих ТОВ «Галичина-Табак» податкових накладних, які були надіслані до ЄРПН з дотриманням законодавчо встановлених строків для подання на реєстрацію ПН/РК. Проте, з незалежних від волі підприємства обставин, реєстрація податкових накладних позивача відбулась вже після спливу граничного терміну на їх реєстрацію, що підтверджується відповідними квитанціями.

За таких обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулась не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до фінансової відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №809/1040/17, згідно з якою, якщо платник податку вчасно, у встановлені пунктом 201.10 статті 201 ПК України строки здійснені визначені цією статтею та Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних дії з реєстрації податкових накладних, однак невчасна їх реєстрація у Єдиному реєстрі податкових накладних сталась не з вини позивача, а відтак не може бути підставою для притягнення його до відповідальності за порушення строку реєстрації податкових накладних у вигляді штрафу, передбаченого у статті 120-1 ПК України.

Так, як штраф, передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України за своєю правовою природою є фінансовою відповідальністю платника податків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, а тому може бути застосований за умови наявності його вини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулась не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Щодо покликань апелянта на те, що відмова у прийнятті податкових накладних була здійснена ДФС України, а Головне управління ДПС в Івано-Франківській області перевіряло тільки факти своєчасної реєстрації податкових накладних та не може нести відповідальності за дії іншого податкового органу, колегія суддів вважає такі необґрунтованими та зазначає наступне.

Приписами пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони в тому числі обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд встановив, що відповідачу було достеменно відомо про причини відмови у реєстрації ПН та про накладення і скасування арешту. Проте ці обставини протиправно залишились поза увагою відповідача при прийнятті оскарженого рішення.

Враховуючи наведене, допущені відповідачем обрядовість і, як наслідок - нівелювання значення заперечення на акт перевірки, як обов`язкової частини прийняття податкового повідомлення-рішення, та зведення розгляду заперечення до процедурної формальності зумовили прийняття неправомірного рішення, яке підлягає до скасування.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулась не з вини останнього, що виключає можливість стверджувати про протиправність діянь платника податку, та як наслідок, зумовлювати притягнення його до відповідальності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Більше того, колегія суддів зауважує, що предметом даного адміністративного позову є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, а не визнання незаконним накладення арешту шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ, на яку позивач має право зареєструвати відповідні податкові накладні або розрахунки коригування у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, чи визнання протиправною бездіяльності ДФС України (наразі ДПС України) з реєстрації податкових накладних та зобов`язання вчинити дії з реєстрації таких у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, що у свою чергу виключає необхідність залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ДФС України та Генеральної прокуратури України.

Натомість, позивач в силу вимог статті 5 КАС України є вільним у виборі способу захисту свого порушеного права та наділений правом звернутися до адміністративного суду із вимогою про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

До того ж, варто відзначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com Б.г.І. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах які зачіпають виборчі права.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та у справах «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 14.11.2019 № в частині визначення грошового зобов`язання на суму 847807 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сім) грн 94 коп.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

В іншій частині - щодо відмови в задоволенні адміністративного позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Керуючись частиною третьою статті 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 18 червня 2020 року.