Справа № 300/277/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/277/20 пров. № А/857/6421/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року, ухвалене суддею Гундяком В.Д. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 300/277/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківського обласного військового комісаріату про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 07.08.2019 року ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 182 від 27.12.2019 року.

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначення одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на 01 січня 2020 року.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що 12.02.2016 року уклав контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України. 15.07.2016 року в зоні проведення антитерористичної операції отримав мінно-вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин верхньої третини правого плеча та середньої третини правого стегна.

24.04.2017 року медико-соціальна експертна комісія під час первинного огляду встановила позивачу 20% втрати працездатності, внаслідок поранення. Згодом позивачу виплачена компенсація у зв`язку з втратою працездатності у розмірі 22400 грн.

07.08.2019 року медико-соціальна експертна комісія під час повторного огляду встановила позивачу ІІІ групу інвалідності.

Позивач вважає, що з 07.08.2019 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та звернувся, через Івано-Франківський ОВК до Міністерства оборони України із заявою та підтверджуючими документами про виплату компенсації, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, з урахуванням вже виплаченої суми компенсації по втраті працездатності 20%. Однак, відповідач відмовив позивачу у виплаті компенсації на тій підставі, що між втратою працездатності, яка визначалась у відсотках, та втратою працездатності, у вигляді встановлення ІІІ групи інвалідності, пройшов строк понад 2 роки.

На думку позивача, твердження відповідача про те, що огляд МСЕК, який відбувся 24 квітня 2017 року є первинним і таким, що визначає подальший хід подій є хибним, оскільки стаття 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відокремлює поняття встановлення інвалідності та встановлення втрати працездатності без встановлення інвалідності. Виплата одноразової грошової допомоги пов`язана із встановлення особі групи інвалідності, а не втрати працездатності без встановлення групи інвалідності. Позивач вказує на те, що первинно ІІІ група інвалідності встановлена позивачу 07.08.2019 року, а тому позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги і разі встановлення ІІІ групи інвалідності у розмірі 250 кратного розміру прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року.

На думку позивача, відповідач порушив право позивача на отримання допомоги у разі встановлення групи інвалідності та вважає, що належним способом захисту порушеного права є скасування рішення відповідача та зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу при встановленні групи інвалідності.

Позиція відповідача у справі зводиться до того, що відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Оскільки, 24.04.2017 року органами МСЕК позивачу встановлено 20% втрати працездатності, а 07.08.2019 року - 50% втрати працездатності і ІІІ групу інвалідності, то позивач, на думку відповідача, не має права на виплату одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини та виходить з мотивів, які аналогічні тим, що зазначені у адміністративному позові.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 в період з 25.05.2016 року по 16.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, є учасником бойових дій з 16.03.2017 року.

15.07.2016 року ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції отримав мінно-вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин верхньої третини правого плеча та середньої третини правого стегна.

04.11.2019 року ОСОБА_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 308 звільнений з військової служби у запас та з 05.11.2019 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

24.04.2017 року медико-соціальна експертна комісія встановила ОСОБА_1 20 % втрати працездатності.

07.08.2019 року медико-соціальна експертна комісія встановила ОСОБА_1 первинно третю групу інвалідності, у зв`язку із пораненням, травмою пов`язаними із захистом Батьківщини.

У листопаді 2019 року позивач через Івано-Франківський ОВК звернувся до Міністерства оборони України із заявою та доданими до неї документами про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Листом від 03.01.2020 року № 12/5 Івано-Франківський обласний військовий комісаріат надіслав на адресу позивача витяг із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.12.2019 року № 182 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішення оформлене протоколом № 182 від 28.12.2019 року мотивоване тим, що 24.04.2017 року під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 встановлено 20% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що сталося 15.07.2016 року, а 07.08.2019 року під час огляду органами МСЕК встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Різниця між первинним та повторним оглядом складає більше двох років, що позбавляє ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення вищої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, 24.04.2017 року органами МСЕК позивачу встановлено 20% втрати працездатності, а 07.08.2019 року - ІІІ групу інвалідності, то позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності, так як з дати первинного огляду і встановлення відсотку втрати працездатності до дати повторного огляду і встановлення ІІІ групи інвалідності минуло більше двох років.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпунктів 4-9 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Отже, Закон № 2011-XII пов`язує виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцю як із встановленням групи інвалідності (пункти 4-6 статті 16 Закону № 2011-XII), так із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності (пункти 7-9 статті 16 Закону № 2011-XII), які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності у випадку передбаченому підпунктом 4 пункту 2 статті 16 цього Закону, тобто, коли інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Водночас, відповідно до пункту 2 статті 16-2 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач просить призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII у розмірі визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII.

При цьому, підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Виходячи з наведених вище правових норм, призначення і виплата одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII можлива у випадку встановлення військовослужбовцю інвалідності виключно з підстав визначених підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що підпункт «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII не пов`язує призначення одноразової грошової допомоги із встановленням часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Апеляційний суд встановив те, що позивач ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, отримав вперше 07.08.2019 року. Інвалідність позивач отримав з підстав визначених у підпункті 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII. Ці обставини відповідач не заперечує.

Частинами 2, 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З урахуванням наведених вище міркувань та інших правових норм Закону № 2011-XII наведених вище у цьому рішенні, правове регулювання частин 2, 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII полягає в тому, що одноразова грошова допомога військовослужбовцю не призначається, у випадку встановлення інвалідності вищої групи понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, або вищого відсотку втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення часткової втрати працездатності. Тобто, інвалідність і часткова втрата працездатності розглядаються окремо і при призначенні одноразової грошової допомоги, на думку апеляційного суду, не пов`язуються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Згідно з абзацами 3 та 4 пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Оскільки, позивач ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, отримав вперше 07.08.2019 року, то апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи відповідно до Порядку № 975 та статей 16, 16-3 Закону № 2011-ХІІ у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2019 року № 182 необхідно скасувати та зобов`язати відповідача призначити та здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975 у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача у цьому спорі є зобов`язання відповідача призначити і здійснити виплату допомоги, оскільки рішення відповідача ґрунтується лише на мотивах відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності. Неподання позивачем комісії всіх необхідних документів не було підставою для відмови йому у призначенні одноразової грошової допомоги, що, в свою чергу, виключає необхідність надання правової оцінки обставині, яка не лягла в основу оскаржуваного рішення.

При цьому, оскільки одноразова грошова допомога у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, обчислюється залежно від прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, то вимога позивача про виплату цієї допомоги залежно від прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року задоволенню не підлягає, оскільки позивач отримав інвалідність і звернувся з відповідною заявою про виплату допомоги у 2019 році.

Тому, при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги позивачу, необхідно виходи із суми прожиткового мінімуму встановленого станом на 01 січня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року в справі № 30/277/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 07.08.2019 року ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби, яке оформлене протоколом № 182 від 27.12.2019 року.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на 01 січня 2019 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складений 16.06.2020 року