Справа № 200/2946/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р. Справа№200/2946/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Управління військових сполучень на Донецькій залізниці

до співвідповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про: визнання протиправною бездіяльність Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, зобов`язання Управління військових сполучень на Донецькій залізниці нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нефінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік включно, щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року; зобов`язання Донецький обласний військовий комісаріат здійснити фінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019 рік включно, та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління військових сполучень на Донецькій залізниці, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, зобов`язання Управління військових сполучень на Донецькій залізниці нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нефінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік включно, щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року; зобов`язання Донецький обласний військовий комісаріат здійснити фінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019 рік включно, та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що він у період з 30.06.2011 року по 22.07.2019 року проходив військову службу в Управлінні військових сполучень на Донецькій залізниці. У період з 07.04.2014 року по 22.07.2019 року позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. Позивач вказує на те, що наказом Управління військових сполучень на Донецькій залізниці від 22.07.2019 року № 70 він звільнений з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 5 пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено із списків особового складу управління військових сполучень на Донецькій залізниці. Позивач зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про відпустки» він як учасник бойових дій має право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів, а також на додаткову відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів, оскільки виховую дитину без її матері. Позивач вказує на те, що під час проходження служби зазначені види відпусток йому не надавались, та відповідно до вимог законодавства на час звільнення йому відповідачами не була нарахована та невиплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації передбаченої чинним законодавством, та такою, що порушує його конституційні права та гарантії на соціальних захист.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду позивач та представник позивача надали клопотання, відповідно до яких зазначали, що підтримують заявлені позовні вимоги та просили розглядати справу без їх участі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідно до п. 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. Відповідач вказує на те, що відповідно до Закону України «Про відпустки» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік та щорічна додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів, яка надається батьку дитини який виховує її без матері. Однак, згідно пункту 17 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після і тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється. Відповідач вказує на те, що з набранням чинності Указом Президента України від 17.04.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VI, в Україні діє особливий період, тому військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку із дією на території України особливого періоду, додаткові відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік та щорічні додаткові оплачувані відпустки тривалістю 10 календарних днів батькам які виховують дитину (дітей) без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі) - не надаються з березня 2014 року і по данин час.

Відповідач зазначає про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпуски, як учаснику бойових дій. за період з 2015 по 2019 рік, включно; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері, за період з 2016 по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу управління військових сполучень на Донецькій залізниці, а також нарахування та виплати Управлінням зазначених виплат немає.

Крім того відповідач вказує на те, що згідно довідки № 18/15 від 10.03.2015 року з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) Управління військових сполучень на Донецькій залізниці не має статусу юридичної особи. Матеріально-технічне, фінансове, медичне та інші види забезпечення Управління, здійснюється через відповідні органи забезпечення (військові частини, установи) Збройних Сил України за територіальним принципом, до яких установа прикріплюється для забезпечення. Відповідач вказує на та, що на фінансовому забезпеченні він знаходиться при ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з цим, нараховувати і виплачувати грошову компенсацію Управління не може, а отже управління є неналежним відповідачем у справі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Співвідповідачем у справі надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву співвідповідач посилається на те, що Управління військових сполучень на Донецькій залізниці має статус юридичної особи та йому присвоєно , має свого начальника та до структури Донецького обласного військового комісаріату не входить, та військовослужбовці управління військовому комісару Донецької області не підпорядковуються. Донецький обласний військовий комісаріат здійснює виплати грошового забезпечення військовослужбовцям управління військових сполучень на Донецькій залізниці на підставі наказів начальника управління. Співвідповідач зазначає, що в наказі начальника управління військових сполучень на Донецькій залізниці № 70 від 22.07.2019 року про звільнення майора ОСОБА_1 не були вказані виплати за невикористані відпустки то Донецький обласний військовий комісаріат їх здійснив. Співвідповідач зазначає, що вимого Позивача в частині визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не фінансування управління залізничних сполучень на Донецькій залізниці, є необґрунтованими та безпідставними. Також, співвідповідач звертає увагу на те, що на час прийняття наказу про виключення Позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 22.07.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 були проведені усі необхідні розрахунки при звільненні відповідно до наказу Начальника управління військових сполучень на Донецькій залізниці № 70 від 22.07.2019 року.

З огляду на викладене, Донецький обласний військовий комісаріат вважає, що Управління залізничних сполучень на Донецькій залізниці у своєму наказі № 70 від 22.07.2019 року мало зазначити розмір виплат та за які додаткові відпустки Донецький обласний військовий комісаріат повинен був провести виплату позивачу.

Представник співвідповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач, представник позивача та представник відповідача просили суд розглядати справу без їх участі, а представник співвідповідача у судове засідання не з`явився, суд приходить висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 30.06.2011 року по 22.07.2019 року, проходив службу в Управлінні військових сполучень на Донецькій залізниці, що підтверджується довідкою Управління військових сполучень на Донецькій залізниці від 28 березня 2019 року № 12 (а.с. 8).

03.06.2015 року отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

Відповідно до довідки від 09.10.2019 року № 48 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України майор ОСОБА_1 , у період з 07.04.2014 року по 29.04.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 6).

Згідно довідки від 09 жовтня 2019 року № 49 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, майор ОСОБА_1 , у період з 30.04.2018 року по 23.07.2019 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 7).

Відповідно до витягу із наказу начальника управління військових сполучень на Донецькій залізниці (по строковій частині) від 22.07.2019 року № 70 майора ОСОБА_1 , старшого помічника начальника технічного відділу управління військових сполучень на Донецькій залізниці, звільненого наказом начальника Головного управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 червня 2019 року у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що 22 липня 2019 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області.

З 22.07.2019 року виключено зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці, знятий зі всіх видів забезпечення (а.с. 10).

З довідки Управління військових сполучень по Донецькій залізниці від 28 серпня 2019 року № 10 встановлено, що майор ОСОБА_1 в період з 2015 року по 2019 року додаткову відпустку як учасник бойових дій та в період з 2016 року по 2019 року додаткові відпустки як одинокий батько не отримував, з рапортом про надання вищевказаних відпусток не звертався (а.с. 11).

Згідно довідки Управління військових сполучень по Донецькій залізниці від 28 серпня 2019 року № 13 встановлено, що майор ОСОБА_1 має на утриманні доньку ОСОБА_2 (а.с. 12).

Позивач вважає бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 року та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік протиправною, звернувся до суду із даною позовною заявою.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У свою чергу, відповідно до статті 4 Закону України від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96) установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96 учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Статтею 5 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551) передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно пункту 19 статті 6 Закону № 3551 учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з п. 8 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі та соціальні відпустки надаються відповідно до ЗУ «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» учасниками бойових дій, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Приписами статті 19 Закону України «Про відпустки» визначено, що жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.06.2015 року отримав статус учасника бойових дій, отже з 2015 року у позивача виникло право на отримання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Довгинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 31 липня 2010 року (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Довгинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 16 квітня 2016 року (а.с. 13).

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується та не спростовується сторонами, що ОСОБА_1 має на утриманні дитину, яку виховує без матері, а отже, відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про відпуски» мав право з 2016 року на отримання щорічної додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до п. 17 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з п. 18 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до п. 19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII та «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, в ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Тому у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до п. 19 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у періоди, передбачені п.п. 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 16-2 Закону України «Про відпустки».

Крім того відповідно до п. 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Наказ № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30 квітня 2013 року справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Суд зазначає, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у зразковій справі у зразковій справі № Пз/9901/4/19 (620/4218/18), яке набрало законної сили 21 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Виходячи із вказаної норми, при ухваленні даного рішення судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні у зразковій справі № Пз/9901/4/19 (620/4218/18).

З огляду на вказане, суд вважає, що при звільненні з військової служби у запас позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2015-2019 рр. додаткову відпустку, як учасник бойових дій, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та у 2016 2019 рр. соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері, а тому наявна протиправна бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу при звільненні такої компенсації.

При цьому посилання відповідача на те, що на момент звільнення не надходило клопотання від позивача щодо надання невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, або грошової компенсації за вищевказаний вид відпусток, суд не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством не поставлено в залежність виплату компенсації за невикористані дні відпустки від подачі відповідної заяви особою, яка має на неї право.

Крім того суд не приймає посилання відповідача на те, що Управління військових сполучень на Донецькій залізниці перебуває на фінансовому забезпеченні при Донецькому обласному військовому комісаріаті, у зв`язку з чим не може нараховувати і виплачувати грошову компенсацію з огляду на наступне.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення №1153/2008), визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Тобто, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, оформлюється відповідним наказом військової частини, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню, при цьому виключення військовослужбовців зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків допускається лише зі згоди такого військовослужбовців.

З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника управління військових сполучень на Донецькій залізниці (по строковій частині) від 22.07.2019 року № 70 майора ОСОБА_1 з 22 липня 2019 року виключені зі списків особового складу управління військових сполучень на Донецькій залізниці.

Відповідно до зазначеного наказу передбачено виплатити майору ОСОБА_1 за період з 01.07.2019 року по 22.07.2019 року надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію у розмірі 53% від посадового окладу, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмір 10% від посадового окладу, винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах у розмірі 6500 грн., пропорційно дням участі (за період з 20.07.2019 року по 22.07.2019 року), виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 16 календарних років, здійснити виплату за не отримане речове майно у розмірі 61324,47 грн. (а.с. 10).

Суд зазначає, що саме Управління військових сполучень на Донецькій області зобов`язано було нарахувати позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, проте у порушення вищезазначених вимог законодавства України не здійснила нарахування грошової компенсації.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях Управління військових сполучень на Донецькій залізниці бездіяльності щодо не нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік.

Суд зазначає, що кількість невикористаних позивачем календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій та соціальної відпустки, яка надається батьку дитини, який виховує її без матері, повинна визначатись саме відповідачем, який наділений відповідними дискреційними повноваженнями, таким чином суд приходить висновку про необхідність зобов`язання Управління військових сполучень на Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, видати відповідний наказ та спрямувати його до виконання ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стосовно вимог позивача протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нефінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік включно, щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, суд зазначає, що Донецький обласний військовий комісаріат здійснює виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Управління військових сполучень на Донецькій залізниці на підставі наказів начальника Управління військових сполучень на Донецькій залізниці.

Співвідповідач зазначав, що на час виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 22.07.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 було проведено усі необхідні розрахунки при звільненні відповідно до наказу начальника управління військових сполучень на Донецькій залізниці № 70 від 22 липня 2019 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до наказу № 70 від 22 липня 2019 року позивачу не була нарахована грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, отже відсутня в діях Донецького обласного військового комісаріату бездіяльність щодо нефінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік включно, щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Також суд вказує на те, що після прийняття начальником Управління військових сполучень на Донецькій залізниці наказу про нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, такий наказ повинен бути направлений на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повинен провести розрахунок з позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем не нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік та не прийнятий відповідний наказ, суд вважає, що належним способом захистом порушених прав та інтересів позивача є визнання протиправною бездіяльність Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, зобов`язання Управління військових сполучень на Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, видати відповідний наказ та спрямувати його до виконання Донецькому обласному військовому комісаріату.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління військових сполучень на Донецькій залізниці, ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині визнання протиправною бездіяльність Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, зобов`язання Управління військових сполучень на Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, видати відповідний наказ та спрямувати його до виконання Донецькому обласному військовому комісаріату.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, отже судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління військових сполучень на Донецькій залізниці, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, зобов`язання Управління військових сполучень на Донецькій залізниці нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нефінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік включно, щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року; зобов`язання Донецький обласний військовий комісаріат здійснити фінансування Управління військових сполучень на Донецькій залізниці в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019 рік включно, та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення її зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління військових сполучень на Донецькій залізниці щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік та щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік.

Зобов`язати Управління військових сполучень на Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік; щорічної соціальної відпустки, як батьку дитини який виховує її без матері за період з 2016 року по 2019 рік, включно, виходячи з грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу Управління військових сполучень на Донецькій залізниці 22 липня 2019 року, видати відповідний наказ та спрямувати його до виконання ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 18 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строки на оскарження рішення застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540 від 30.03.2020 року (який набрав чинності 02.04.2020 року).

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська