Справа № 760/4331/20
Суддя: Жовноватюк В. С.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/607/20
Справа №760/4331/20
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Жовноватюк В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Чорного Руслана Васильовича , Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №392792 від 11.10.2019 і закрити провадження у справі, мотивуючи свої вимоги наступним.

11.10.2019 постановою інспектора УПП у м. Києві позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 11.10.2019 о 08:15 годин позивач, керуючи транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. В. Гетьмана 41/25, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР України.

Позивач зазначає, що з вищевказаною постановою він не згодний, вважає, що правила дорожнього руху він не порушував. Стверджує, що на момент проїзду нерегульованого пішохідного переходу перед перехрестям вулиці Миколи Голего та вулиці Вадима Гетьмана , рухаючись у сусідній змузі з автомобілем патрульної поліції, він зменшив швидкість руху власного транспортного засобу, пересвідчився, що його подальший рух не призведе до створення небезпеки чи перешкоди для руху пішоходів та продовжив рух , виконавши поворот на вулицю Вадима Гетьмана.

Вважає, що винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було неправомірним, оскільки належних і допустимих доказів, які б вказували на вчинення ним правопорушення, немає.

З цих підстав просить позов задовольнити .

Ухвалою суду від 25.02.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не надали, хоча отримали копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 06.03.2020 (а.с.22-23).

Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що просить суд проводити розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР).

Відповідно до п.1.1 ПДР України ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на цих ПДР України.

П.п.1.3, 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих ПДР, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно п.18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

П.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірність експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.252 КУпАП та п.10 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, 11.10.2019 постановою інспектора УПП у м. Києві позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 11.10.2019 о 08:15 годин позивач, керуючи транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. В. Гетьмана 41/25, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР України.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззапереченим доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Будь-яких доказів порушення позивачем п. 18.1 ПДР України відповідачем не надано.

Окремо, суд звертає увагу на те, що текст оскаржуваної постанови не містить посилань на те, що обставини, викладені в ній були зафіксовані на будь-які технічні прилади.

Позивач окремо зауважив, що з рішенням інспектора він не погоджується, факту порушення Правил дорожнього руху не визнає.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

П.3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №392792 від 11.10.2019, винесену інспектором роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Чорним Русланом Васильовичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Чорного Руслана Васильовича , Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Чорного Руслана Васильовича серії ЕАК №392792 від 11.10.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С.Жовноватюк