Справа № 400/1072/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 р. № 400/1072/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ", вул. Пушкінська, 8,м.Миколаїв,54001

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м.Миколаїв,54056

про:визнання протиправною та скасування постанови від 13.01.2020 р. № 121835,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буцефал» (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укратрансбезпеки у Миколаївській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №121835 від 13.01.2020 р.

Позивач зазначив, що він не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки не являється перевізником., а транспортний засіб, що перевірявся є лише його власністю, та був переданий в оренду ТОВ «Трейд Ла Грейн».

Ухвалою від 10.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

23.03.2020 року до канцелярії суду позивач надав заяву про усунення недоліків в установлений судом строк, та заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 22.04.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

27.05.2020 року від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого зазначив, що під час перевірки позивача було встановлено порушення позивачем, передбаченого абз. 16 ч. 1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт (далі-Закон), перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

На підставі ч. 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

19.12.2019 року проведено перевірку транспортного засобу КАМАЗ ВАНТАЖНИЙ БОРТОВИЙ держаний номер НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 та встановлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів.

За результатами перевірки було складено акт №183560 від 19.12.2019 р., в якому зафіксовано порушення вимог абз. 16 ч. 1 ст.60 Закону, перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Постановою від 13.01.2020 р. №121835 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 34000 гривень.

Позивач вважає вищезазначену постанову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У відповідності до ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності за ст. 60 Закону № 2344 є автомобільний перевізник.

Відповідно до ст. 1 Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільний перевізник це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його використовує.

Згідно товарно транспортної накладної від 19.12.2019 р. №136386, перевізником зазначено ТОВ «Трейд Ла Грейн».

Також, згідно договору оренди транспортного засобу №03-01-2019 від 03.01.2019 р., укладеного між позивачем та ТОВ «Трейд Ла Грейн», за умовами якого позивач передав в оренду транспортний засіб КАМАЗ держаний номер НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 . На підтвердження реальності господарських відносин за договором оренди, позивачем надано до суду акт приймання-передачі транспортного засобу КАМАЗ державний номер НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 .

Оскільки, позивач не був перевізником на транспортному засобі КАМАЗ державний номер НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , він не може бути суб`єктом відповідальності за ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач не довів правомірність спірної постанови.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахування задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2102 грн.

Крім того, позивач заявив про понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 2380 грн., на підтвердження понесених витрат позивачем надано до суду копію договору від 13.01.2020 р., копію додатку №2 до договору від 19.02.2020 р., копію акту прийому - передачі надання послуг від 05.05.2020 р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За правилами ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

В обґрунтування заявленого клопотання позивачем не надано доказів, що підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, а саме не надано доказу сплати за послуги адвоката на суму 2380 грн. (квитанція, платіжне доручення тощо).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловнена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позивачем не надано до суду належних доказів сплати позивачем послуг на правничу допомогу у цій справі.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації заявлених витрат позивача на правову допомогу.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" (вул. Пушкінська, 8, м.Миколаїв, 54001 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м.Миколаїв, 54056 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №121835 від 13.01.2020року, якою зобов`язано ТОВ "БУЦЕФАЛ" сплатити штраф у сумі 34000 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м.Миколаїв, 54056 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" (вул.Пушкінська, 8, м.Миколаїв, 54001 ) судові витрати в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн).

4. Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 2380,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга