Справа № 120/109/20-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/109/20-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

18 червня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року (рішення прийнято у м. Вінниці, повний текст рішення складено 27.03.2020, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат здійснити з 01.11.2004 по 14.08.2012 донарахування та виплату в повному обсязі суми щомісячного грошового забезпечення та усіх раніше виплачуваних премій і надбавок до нього, а також сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2005-2012 роки, сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2005-2012 роки, суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної надбавки до окладів грошового утримання за вислугу років відповідно до розділу 13 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 №75 та розділу XIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, враховуючи до вислуги років весь період проходження військової служби під час навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30.07.1999 по 29.06.2004;

- визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат здійснити з 01.11.2004 по 31.12.2007 донарахування та виплату в повному обсязі суми щомісячного грошового забезпечення та усіх раніше виплачуваних премій і надбавок до нього, а також сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2006-2007 роки, сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2006-2007 роки з урахуванням щомісячної надбавки за безперервну військову службу у розмірі 10 відсотків до грошового забезпечення відповідно до п. 1 Указу Президента України №389/2003 від 05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» та Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 №149, враховуючи до безперервного стажу військової служби весь період проходження військової служби під час навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30.07.1999 по 29.06.2004, а також з 01.04.2006 по 31.12.2007, виходячи з розміру нових посадових окладів встановлених постановами Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268 та «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 19.07.2006 №984;

- визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат здійснити з 01.04.2006 по 31.12.2007 донарахування та виплату в повному обсязі суми щомісячного грошового забезпечення, а також сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2006-2007 роки, сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2006-2007 роки, сум одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну за 2006-2007 роки, виходячи з розміру нових посадових окладів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268 та «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 19.07.2006 №984, з урахуванням усіх раніше виплачуваних премій і надбавок до грошового забезпечення, у тому числі щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) відповідно до п. 1 Указу Президента України №173/2002 від 23.02.2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, компенсації за втрату частини грошових доходів (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням встановлених термінів їх виплати з урахуванням індексу інфляції та індексації за весь час прострочення виплат в повному обсязі щомісячних з 01.11.2004 по 14.08.2012 надбавок до окладів грошового утримання за вислугу років відповідно до розділу 13 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 №75 та розділу XIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, з 01.11.2004 по 31.12.2007 - надбавки за безперервну військову службу у розмірі 10 відсотків до грошового забезпечення відповідно до п. 1 Указу Президента України №389/2003 від 05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» та Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.23003 №149, з 01.04.2006 по 31.12.2007 надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) відповідно до п. 1 Указу Президента України №173/2002 від 23.02.2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», а

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату на підставі вимог статті 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби з 14 серпня 2012 року по день ухвалення судом рішення у даній справі.

2. У обґрунтування позову, позивач зазначив, що у період з 30 липня 1999 року по 29 червня 2004 року навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, утвореному відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення військово-юридичного факультету Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого» від 22 січня 1998 року №70, після закінчення якого здобув кваліфікацію юриста, офіцера військового управління тактичного рівня та присвоєно звання «лейтенант юстиції». В подальшому, проходив військову службу в органах військової прокуратури з 01 листопада 2004 року по 14 серпня 2012 року, однак на підставі наказу Міністра оборони України від 03 серпня 2012 року №619 його звільнено з військової служби у запас, а з 14 серпня 2012 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури та направлено на військовий облік до Житомирського обласного військового комісаріату Житомирської області. 02 січня 2020 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо надання інформації про складові його щомісячного грошового забезпечення під час його перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01 листопада 2004 року по 14 серпня 2012 року. Листом від 09 січня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив заявника, що нарахування та виплата щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі та щомісячної надбавки за безперервну військову службу здійснювалися без зарахування до загального строку військової служби періоду проходження навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року, а протягом періоду з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року щомісячна надбавка у розмірі 100 % грошового забезпечення та щомісячна надбавка за безперервну військову службу у розмірі 10% не нараховувалися та не виплачувалися.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

5. Скаржник апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

5.1. Щодо порушення норм процесуального права, скаржник вказує таке.

5.1.1. Протокол про результати автоматизованого розподілу справи про визначення головуючого судді Яремчука К.О. не відповідає ч. ч. 16, 17 ст. 31 КАС України, оскільки не містить: дату, час початку або закінчення автоматизованого розподілу, коефіцієнт складності судової справи, ім`я (найменування) учасників справи; підстави здійснення автоматизованого розподілу; інформацію про визначення списку суддів для участі (підстави, за яких судді не беруть участі) в автоматизованому розподілі, що вказує на недотримання при визначенні судді принципів випадковості.

5.1.2. Секретарем судового засідання фіксування процесу розгляду судом справи у судових засіданнях 05.03.2020 та 27.03.2020 ведення протоколу судового засідання не здійснювалось, що позбавило сторону можливість оскаржити в цих судових засіданнях постановлені судом не виходячи до нарадчої кімнати ухвали і проведені судом процесуальні дії та звернутися до вищої інстанції про їх перегляд з підстав правомірності. При цьому, суд розглянув справу за відсутності будь-якого секретаря судового засідання, оскільки у вступній частині рішення від 27.03.2020 згідно приписів п. 4 ч. 2 ст. 246 КАС України, його прізвище та ініціали взагалі не зазначено, що не дає стороні можливість звернутися до вищої інстанції про його перегляд з підстав правомірності участі і можливої заміни секретаря судового засідання та його відводу.

5.1.3. У судових засіданнях 05.03.2020 та 27.03.2020 судом не вирішено письмове клопотання позивача від 21.02.2020 про здійснення судового засідання в порядку письмового провадження шляхом постановления відповідної ухвали. Вказане клопотання вирішено судом всупереч ст. 244 КАС при ухваленні рішення від 27.03.2020.

5.1.4. Суд ухвалою від 05.03.2020 про витребування за власною ініціативою доказів та рішенням від 27.03.2020 безпідставно вийшов за межі позовних вимог, фактично розглянув вимоги, які не були заявлені позивачем, розпочавши досліджувати та надавати оцінку процедурі призову військовим комісаріатом позивача на військову службу, дотримання ним строків прибуття на навчання, встановлених у виданому приписі військового комісаріату, законності 30.07.1999 зарахування позивача на навчання навчальним закладом, порядку проходження під час навчання мною військової служби, процедури присвоєння військових звань, прийняття військової присяги на вірність народу України та призначення на посади, взагалі не обґрунтовуючи у своїх указаних рішеннях, в чому полягає ця необхідність для ефективного захисту позивача прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Як наслідок, без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, суд безпідставно констатував у своєму рішенні нібито обґрунтовані твердження, що період навчання позивача з 30.07.1999 по 31.07.2003 не підлягає зарахуванню до періоду проходження ним військової служби, а також припущення щодо неможливості зарахування 30.07.1999 позивача на навчання до військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, тим самим, погіршивши за результатами судового розгляду становище позивача порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

5.1.5. Суд 05.03.2020, без постановлення відповідної ухвали про витребування належних та допустимих доказів, отримав за власною ініціативою та з власних джерел докази про те, що Слобідський об`єднаний районний військовий комісаріат міста Харкова є правонаступником Комінтернівського районного військового комісаріату м. Харкова, а також Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого є правонаступником Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, які відповідно до приписів вимог ч. ч. 1, 2 ст. 74 КАС України є недопустимі докази та не повинні братись судом до уваги.

5.1.6. Суд безпідставно зазначив, що позивач був приписаний до Слобідського об`єднаного районного військового комісаріату міста Харкова лише в жовтні 1999 року, що свідчить про неможливість зарахування навчання з 30.07.1999 по 31.07.2003 до періоду проходження ним військової служби, адже у приписі, про який йдеться у ч. 1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ, не могла бути зазначена дата раніше (як стверджує позивач 30.07.1999), ніж позивач був приписаний до військового комісаріату (11.10.1999).

5.1.7. Суд безпідставно поставив під сумнів рішення Вінницького міського суду від 04.11.2019 у цивільній справі №127/28865/19.

5.1.8. Судом при прийнятті рішень (ухвали судді Яремчука К.О. від 16.03.2020 та судді Свентух В.М. від 19.03.2020) за заявою про відвід головуючого судді Яремчука К.О. від 16.03.2020 не забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки судом при прийнятті рішень не здійснено об`єктивної та суб`єктивної перевірки всіх аргументів викладених у заяві в їх сукупності.

5.1.9. Судом розглянуто дану справу за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання.

5.2. Щодо порушення норм матеріального права, скаржник зазначає наступне.

5.2.1. Суд не зазначив мотиви незастосування норм наказів Міністра оборони України (від 05.03.2001 №75, №149 від 26.05.2003, від 11.06.2008 року №260), на які позивач посилався в позовній заяві.

5.2.2. Суд не встановив, що Укази Президента України №173/2002 від 23 лютого 2002 року і №389/2003 від 05.05.2003 втратили чинність лише 01 січня 2008 року на підставі Указу Президента України №1234/2007 від 18 грудня 2007 року, тому починаючи з 01 квітня 2006 року виплату в складі грошового забезпечення щомісячних надбавок військовою частиною НОМЕР_1 припинено безпідставно.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що 30 липня 1999 року до 31 липня 2003 року ОСОБА_1 навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого в якості студента, а з 01 серпня 2003 року добровільно через Комінтернівський районний військовий комісаріат міста Харкова призваний на військову службу в якості курсанта 5 курсу військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, після закінчення якого здобув кваліфікацію юриста, офіцера військового управління тактичного рівня та присвоєно звання «лейтенант юстиції». Наведене підтверджується довідкою військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого вих. №316 від 06 вересня 2012 року.

7. У подальшому, позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури з 01 листопада 2004 року по 14 серпня 2012 року та перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить лист Житомирського обласного військового комісаріату вих. №78 від 09 січня 2020 року.

8. На підставі наказу Міністра оборони України від 03 серпня 2012 року №619 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, а з 14 серпня 2012 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури та направлено на військовий облік до Житомирського обласного військового комісаріату Житомирської області.

9. 02 січня 2020 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є правонаступником військової частини НОМЕР_1 , із заявою щодо надання інформації про складові щомісячного грошового забезпечення та сум виплат під час його перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01 листопада 2004 року по 14 серпня 2012 року.

10. Листом вих. №78 від 09 січня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив заявника, що нарахування та виплата щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі та щомісячної надбавки за безперервну військову службу здійснювалися без зарахування до загального строку військової служби періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року, оскільки враховувався період військової служби з часу призначення ОСОБА_1 на посаду курсанта, а саме з 01 серпня 2003 року, а відтак, підстав для здійснення Житомирським обласним військовим комісаріатом донарахування та виплату вищевказаних щомісячних надбавок, а також інших, пов`язаних із ними, виплат немає. Крім того, у листі зазначено, що під час перебування позивача на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року щомісячна надбавка у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) і щомісячна надбавки за безперервну військову службу, встановлена наказами для військовослужбовців військової прокуратури Житомирського гарнізону, що мають стаж військової служби понад 5 років, у розмірі 10 відсотків, передбачені Указами Президента України «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 №173 та «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України та управління Державної охорони за безперервну службу» від 05.05.2003 №389, в складі грошового забезпечення не нараховувалися та не виплачувалися, оскільки 09 березня 2006 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а в подальшому 19 липня 2006 року прийнята постанова №984 «Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», якими встановлені нові розміри посадових окладів, а також передбачено проведення перерахунку заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2006 року. Разом з тим, даними постановами не передбачено виплату інших складових грошового забезпечення, встановлених для військовослужбовців військових прокуратур, крім окладу за військові звання та надбавки за вислугу років. Тому, на думку відповідача, підстав для здійснення Житомирським обласним військовим комісаріатом донарахування та виплату вищезазначених щомісячних надбавок, а також інших, пов`язаних із ними, виплат немає.

11. Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Позивач вважає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати окремих видів грошового забезпечення у зв`язку із незарахуванням до загального строку військової служби період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року.

13. Відповідач вважає, що під час перебування позивача на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 (правонаступником якої визначено ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 01 листопада 2004 року по 14 серпня 2012 року в складі грошового забезпечення нараховувались та виплачувались щомісячна надбавка за вислугу років на військовій службі і щомісячна надбавка за безперервну військову службу, встановлена наказами для військовослужбовців військової прокуратури Житомирського гарнізону, що мають стаж військової служби понад 5 років, у розмірі 10 відсотків, без урахування всього періоду навчання позивача на військовому факультеті Національної юридичної академії і Ярослава Мудрого з 30 липня 1999 року по 29 червня 2004 року, оскільки враховувався період військової служби з часу призначення ОСОБА_1 на посаду курсанта, а саме: з 01 серпня 2003 року. Відтак, на думку відповідача, підстав для здійснення донарахування та виплату вищевказаних щомісячних надбавок, а також інших, пов`язаних із ними виплат, немає. Крім того, під час перебування позивача на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01 грудня 2007 року щомісячні надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) і щомісячна надбавка за безперервну військову службу, встановлена наказами для військовослужбовців військової прокуратури Житомирського гарнізону, що мають стаж військової служби понад 5 років, у розмірі 10 відсотків, в складі грошового забезпечення не нараховувались та не виплачувались, оскільки 09 березня 2006 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а 19 липня 2006 року прийнята постанова №984 «Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», якими встановлені нові розміри посадових окладів, а також передбачено проведення перерахунку заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2006 року. Крім того, даними постановами не передбачено виплату інших складових грошового забезпечення, встановлених для військовослужбовців військових прокуратур, крім окладу за військові звання та надбавки за вислугу років.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Конституція України.

15. Кодекс законів про працю України.

16. Цивільний кодекс України.

17. Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

18. Загальні засади проходження військової служби та правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII).

19. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України.

20. Громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання чи для інших військових потреб за межі України (частина 3 статті 2 Закону №2232-XII).

21. Статтею 5 Закону №2232-XII передбачено, що військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад, склад прапорщиків (мічманів), офіцерський склад. Кожному військовослужбовцю і військовозобов`язаному присвоюється військове звання.

22. Статтею 20 Закону №2232-XII передбачено, що на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, а саме громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів.

23. Згідно із пп. 13.2, 13.2.4 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року №75 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони №259 від 11.06.2008), згідно яких до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки зараховується в календарному обчисленні періоди перебування в розпорядженні та на навчанні у військових навчальних закладах.

24. Підпунктом 13.2.6, 13.2.7, 13.2.9, 13.3 Інструкції про порядок V виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони №260 від 07.06.2018) передбачено, що до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки зараховується в календарному обчисленні періоди перебування в розпорядженні, на навчанні у військових навчальних закладах та строкова військова служба.

25. Відповідно до п.п. 3.1.4, 3.1.6 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №149 від 26.05.2003 року (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони №259 від 11.06.2008) - до стажу безперервної військової служби для виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України зараховується в календарному обчисленні період перебування на навчанні у військових навчальних закладах, а також строкова військова служба.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Отже, наведені приписи свідчать про те, що громадяни, які, зокрема, добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання, що обґрунтовано свідчить про те, що законодавцем пов`язується вступ на військову службу із складанням військової присяги. Також, законодавець передбачив, що особі, яка вступає на військову службу, присвоюється військове звання "рядовий".

27. Щодо позовних вимог про:

- визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача здійснити з 01.11.2004 по 14.08.2012 донарахування та виплату в повному обсязі суми щомісячного грошового забезпечення та усіх раніше виплачуваних премій і надбавок до нього, а також сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2005-2012 роки, сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2005-2012 роки, суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної надбавки до окладів грошового утримання за вислугу років відповідно до розділу 13 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 №75 та розділу XIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, враховуючи до вислуги років весь період проходження військової служби під час навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30.07.1999 по 29.06.2004;

- визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача здійснити з 01.11.2004 по 31.12.2007 донарахування та виплату в повному обсязі суми щомісячного грошового забезпечення та усіх раніше виплачуваних премій і надбавок до нього, а також сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2006-2007 роки, сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2006-2007 роки з урахуванням щомісячної надбавки за безперервну військову службу у розмірі 10 відсотків до грошового забезпечення відповідно до п. 1 Указу Президента України №389/2003 від 05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» та Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 №149, враховуючи до безперервного стажу військової служби весь період проходження військової служби під час навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30.07.1999 по 29.06.2004, колегія суддів зазначає таке.

28. Відмовляючи у зарахуванні позивачу до загального строку військової служби період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року та, як наслідок, у нарахуванні і виплаті окремих видів грошового забезпечення, Житомирський обласний військовий комісаріат виходив з того, що зарахування вказаного періоду можливе лише у разі документального підтвердження початку проходження військової служби саме: з 30 липня 1999 року.

29. Згідно із довідкою Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого від 06 вересня 2012 року вих. №316 ОСОБА_1 добровільно через Комітернівський РВК м. Харкова призваний на військову службу в якості курсанта 5 курсу військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого та 06 вересня 2003 року прийняв присягу на вірність Українському народу.

30. Як свідчить витяг із послужного списку ОСОБА_1 (особистий номер ), на військову службу він призваний 01 серпня 2003 року Комінтернівським районним військовим комісаріатом м. Харкова, а військову присягу прийняв 06 вересня 2003 року.

31. Національна юридична академія імені Ярослава Мудрого повідомила суд, що відповідно до наказу начальника факультету (по стройовій частині) від 01 серпня 2003 року №80 студента ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу факультету, також з 01 серпня 2003 року зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, присвоєно військове звання «рядовий» та призначено на посаду курсанта. Крім того, вказано, що ОСОБА_1 навчався на 1-4 курсах (30 липня 1999 року - 31 липня 2003 року) на військово-юридичному факультеті академії виключно як студент, а не як курсант, а тому протягом вказаного періоду не належав до жодної з категорій військовослужбовців, і лише на 5 курсі навчання (з 01 серпня 2003 року) позивач був призначений на посаду курсанта з присвоєнням військового звання "рядовий".

32. З огляду на викладене, позивач добровільно через Комінтернівський районний військовий комісаріат м. Харкова призвався на військову службу 01 серпня 2003 року в якості курсанта 5 курсу військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, якому 01 серпня 2003 року присвоєно звання "рядовий", та 06 вересня 2003 року прийняв присягу на вірність Українському народу.

33. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особам, які навчалися у військових навчальних закладах в якості студентів, не зараховується такий період навчання до військової служби до моменту набуття ними статусу курсанта, а тому період навчання позивача з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року не підлягає зарахуванню до періоду проходження ним військової служби.

34. Колегія суддів зауважує, що час навчання позивача прирівнюється до проходження військової служби лише з 01.08.2003, коли він був курсантом військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, і час проходження військової служби з цього часу підтверджується послужним списком.

35. Щодо посилання позивача на рішення Вінницького міського суду від 04.11.2019 у цивільній справі 127/28865/19, що набрало законної сили 07.12.2019, яким встановлено факт проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військової служби в період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 30.07.1999 по 31.07.2003, колегія суддів зазначає наступне.

36. Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

37. Водночас, згідно з ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

38. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 800/448/15 також зазначив, що суд може відійти від наданої судами в межах розгляду іншої справи правової оцінки певних юридичних фактів, які мають значення для прийняття рішення.

39. З огляду на наведене, оскільки підстави для зарахування позивачу періоду навчання з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року до періоду проходження ним військової служби відсутні, то відповідачем не допущено порушень вимог Положення від 05.03.2001 №75, Інструкцій №149 від 26.05.2003, №260 від 11.06.2008 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

40. Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача здійснити з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року донарахування та виплату в повному обсязі суми щомісячного грошового забезпечення, а також сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2006-2007 роки, сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2006-2007 роки, сум одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну за 2006-2007 роки, виходячи з розміру нових посадових окладів встановлених постановами Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року №268 та «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 19 липня 2006 року №984, з урахуванням усіх раніше виплачуваних премій і надбавок до грошового забезпечення у тому числі щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) відповідно до пункту 1 Указу Президента України №173/2002 від року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», колегія суддів зазначає наступне.

41. Постановою Кабінету Міністрів України №268 "Про упорядкування структури і умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09 березня 2006 року (надалі - Постанова №268; підлягає застосуванню в редакції, чинній на день прийняття) встановлені нові розміри посадових окладів працівників органів прокуратур.

42. Пунктом 5 вказаної постанови передбачалося, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах складається з посадового окладу, інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, установлених у розмірі і порядку, що визначаються законодавством для військовослужбовців. На зазначених осіб не поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ». Для обчислення розміру складових грошового забезпечення замість надбавки за ранг застосовується розмір окладу за військовим званням.

43. Згідно з пунктом 15 Постанови №268 умови оплати праці, затверджені цією постановою, застосовуються з 1 січня 2006 року, а для працівників, окремі умови оплати праці яких визначені Указами Президента України, - з 1 квітня після визнання такими, що втратили чинність, цих указів.

44. Крім того, Постановою №268 не передбачено з 1 квітня 2006 року виплати працівникам прокуратури щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених Указами Президента України №173/2002 та №389/2003, застосування ж нової структури грошового забезпечення військових прокурорів узгоджується з частиною другою статті 46-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якою на них поширюються всі види забезпечення, встановлені законодавством для офіцерського складу Збройних Сил України (відповідно до пункту 5 Постанови №268 - оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років). Виплати, встановлені Указами №173/2002 та №389/2003, стосувалися лише військовослужбовців Збройних Сил України і не застосовуються щодо працівників військових прокуратур після 1 квітня 2006 року.

45. Отже, оскільки Постановою №268 встановлені нові умови праці працівників прокуратури та нові розміри посадових окладів, тому не допускається перерахунок грошового забезпечення з урахуванням нових розмірів посадових окладів зі збереженням раніше виплачуваних видів грошового забезпечення, які з 1 квітня 2006 року не застосовуються до осіб офіцерського складу військових прокуратур.

46. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 квітня 2013 року у справі № 21-79а13, від 17 грудня 2013 року у справі №21-423а13, від 03 червня 2014 року у справі №21-165а14 та від 04 червня 2013 року у справі № 21-161а13.

47. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні згаданої позовної вимоги.

48. Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсації за втрату частини грошових доходів - грошового забезпечення, у зв`язку з порушенням встановлених термінів їх виплати з урахуванням індексу інфляції та індексації за весь час прострочення виплат в повному обсязі щомісячних з 01 листопада 2004 року по 14 серпня 2012 року надбавки до окладів грошового утримання за вислугу років відповідно до Розділу 13 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05 березня 2001 року №75 та Розділу XIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, з 01 листопада 2004 року по 31грудня 2007 року надбавки за безперервну військову службу у розмірі 10 відсотків до грошового забезпечення відповідно до п. 1 Указу Президента України №389/2003 від 05 травня 2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» та Інструкцією про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 №149, з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) відповідно до пункту 1 Указу Президента України №173/2002 від 23 лютого 2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», а також три проценти річних від простроченої суми, то колегія суддів зазначає таке.

49. Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

50. Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

51. Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року №159, визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

52. Відповідно до пункту 3 Порядку компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, й пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

53. Пунктом 4 Порядку передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

54. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

55. Основною умовою для виплати громадянину передбаченої приписами Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

56. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 відповідні суми грошового забезпечення не виплачені, то підстави для виплати компенсації відсутні, тому дана позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

57. Також правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити три проценті річних від простроченої суми, зважаючи на таке.

58. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

59. Отже, приписи статті 625 Цивільного кодексу України регулюють правовідносини, що пов`язані з невиконанням боржником грошового зобов`язання.

60. Однак, позивач помилково вважає, що між ним та відповідачем виникли грошові зобов`язання, оскільки спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, що регулює особливості проходження військової служби, а тому підстав для застосування до таких відносин положень статті 625 Цивільного кодексу України немає.

61. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №826/22867/15, від 08 листопада 2019 року у справі №826/228865/15 та ряду інших.

62. Таким чином, за наведених підстав позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату трьох процентів річних від простроченої суми є безпідставною.

63. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з 14 серпня 2012 року, колегія суддів зазначає наступне.

64. Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

65. Приписами статті 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

66. Водночас, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 Кодексу законів про працю України).

67. Отже, аналіз наведених вище положень свідчить про те, що для виплати середнього заробітку за весь час затримки повинен бути факт невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу законів про працю України.

68. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки підстав для перерахунку та виплати окремих складових сум щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 немає, то дана позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає .

69. Крім того, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми, а також щодо зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку грошового забезпечення є похідними вимогами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, задоволення яких залежить від задоволення основних вимог.

70. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються зауважень до протоколу судового засідання не заслуговують на увагу, оскільки скаржник мав право звернутись до суду відповідно до статті 231 КАС України, яка передбачає порядок та спосіб вирішення питання щодо зауваження з приводу технічного запису і протоколу судового засідання.

71. Щодо доводів скаржника про безпідставне витребування судом з власної ініціативи відповідних доказів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки суд наділений таким правом з метою повного та всебічного розгляду справи.

72. Щодо посилання апелянта на пункт 2 частини 3 статті 317 КАС України, яка передбачає порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою, колегія суддів вважає, що ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 19.03.2020, якою відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді Яремчука К.О. є обґрунтованою із посиланням на частину 4 статті 36 КАС України, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, а тому відповідні доводи не є такими що вказують про порушення даних норм процесуального права.

73. Що стосується доводів скаржника про розгляд судом справи за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, у якому ухвалено оскаржуване судове рішення, то колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки позивачу було відомо про призначене на 27 березня 2020 року судове засідання, про що слугують його пояснення, наведені ним у заяві про відвід судді Яремчуку К.О. При цьому, доказом належного повідомлення відповідача про призначене на 27 березня 2020 року судове засідання є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким судом першої інстанції надіслано на адресу позивача ухвалу від 05.03.2020 про відкладення розгляду справи на 27.03.2020, яке повернуто до суду з відміткою «за закінчення встановленого строку зберігання» та «інші причини що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», що в силу ст. 126 КАС України вважається, що така повістка (ухвала) вручена належним чином. Крім того, зважаючи на клопотання представника відповідача, що подане 07 лютого 2020 року, а також на клопотання позивача від 21 лютого 2020 року щодо розгляду справи без їх участі, розгляд справи судом здійснювався в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів з огляду на приписи частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

74. Інші доводи скаржника щодо порушення судом норм процесуального права не можуть слугувати підставами для скасування рішення суду, які передбачені ч. 3 ст. 317 КАС України.

75. Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

76. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

77. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

78. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

79. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

80. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

81. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.