Справа № 823/1865/17
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року

Київ

справа №823/1865/17

адміністративне провадження №К/9901/54461/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Солокова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року (суддя Кульчицький С.О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року (судді: Петрик І.Й., Вівдиченко Т.Р., Собків Я.М.) у справі за позовом судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 грудня 2017 року позивач просив суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови у наданні частин невикористаних щорічних основних відпусток;

- зобов`язати відповідача надати позивачеві частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року тривалістю 4 робочих дні та частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року тривалістю 22 робочих дні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що йому, всупереч вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за період роботи в Шполянському районному суді Черкаської області з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року надано щорічну основну відпустку меншою на 4 робочі дні. Також, позивач зауважив на тому, що наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року № 17-в його відкликано із щорічної основної відпустки з 23 травня 2016 року, тому термін невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року з урахуванням використання 1 дня відпустки, складає 22 робочі дні. У наданні невикористаних частин щорічних основних відпусток, згідно з листом в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни від 14 листопада 2017 року №15.11.2017/83/17, позивачу відмовлено, що, на думку позивача, є порушенням вимог Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, в частині позовних вимог про надання невикористаної відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року тривалістю 4 робочих дні, дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що відпустка суддів тривалістю 30 робочих днів (при шестиденному робочому тижні), яка передбачена статтею 44 Закону №2862-ХІІ, в розрахунку на календарні дні - становить 35 календарних днів. За період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1 » від 11 жовтня 2011 року № 89 позивачу надано відпустку тривалістю 15 календарних днів з 01 листопада 2011 року по 15 листопада 2011 року включно, наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1 » від 16 листопада 2011 року № 98 позивачу надано відпустку тривалістю 20 календарних днів з 28 листопада 2011 року по 17 грудня 2011 року включно. Загальна тривалість щорічної основної відпустки позивача за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року та використана ним у 2011 році становить 35 календарних днів. Тому Шполянським районним судом Черкаської області дотримано порядок надання позивачу щорічної основної оплачуваної відпустки та визначення її тривалості за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року.

Також суди дійшли висновку про безпідставність позовних вимог позивача в частині надання невикористаної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року тривалістю 22 робочих дні. Оскільки позивачу у червні 2016 року було відомо, що наказом від 19 травня 2016 року №17-в «Про відкликання з відпустки» його не було відкликано на 23 дні з відспустки. Судами були враховані пояснення керівника апарату Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_6 про те, що вона внесла цей документ до автоматизованої системи документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області помилково і він не відповідає оригіналу наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 19 травня 2016 рокус №17-в «Про відкликання з відпустки», що зберігається в архіві Шполянського районного суду Черкаської області та те, що ОСОБА_6 направлено листа до в.о. генерального директора ДП «Інформаційні судові системи», в якому вона повідомила, що наказ керівника апарату Шполянського районного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року № 17-в, у зв`язку з технічною помилкою не є документом суду і просила видалити його із бази даних.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

На переконання скаржника суди дійшли помилкового висновку, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині надання невикористаної відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року тривалістю 4 робочих днів так як на момент виникнення спірних правовідносин діяла стаття 130 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», в редакції станом на 01 січня 2011 року, яка встановлювала суддям щорічну оплачувану відпустку тривалістю 30 робочих днів.

Скаржник зазначає, що згідно з наявним електронним примірником в автоматизованій системі документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області наказом від 19 травня 2016 року № 17-в «Про відкликання з відпустки» позивача відкликано із щорічної основної відпустки з 23 травня 2017 року без вказівки терміну, на який відкликається позивача, а тому позивачем не використано частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року тривалістю 22 робочих дні.

Позиція інших учасників справи.

Від відповідача до суду не надходив відзив на касаційну скаргу позивача, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Рух касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, визначено колегію суддів для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: суддя - доповідач Стрелець Т.Г., судді: Білоус О.В., Желтобрюх І.Л.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року № 710/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Стрелець Т.Г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: судді - доповідача Загороднюка А. Г., суддів: Єресько Л. О., Соколова В. М.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 17 червня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

ОСОБА_1 , на підставі Указу Президента України від 02 березня 2011 року № 250/2011 "Про призначення суддів", призначений строком на п`ять років суддею Шполянського районного суду Черкаської області.

За період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року наказом Шполянського районного суду Черкаської області "Про надання відпустки судді ОСОБА_1 " від 11 жовтня 2011 року № 89 позивачу надано відпустку тривалістю 15 календарних днів з 01 листопада 2011 року по 15 листопада 2011 року включно, наказом Шполянського районного суду Черкаської області "Про надання відпустки судді ОСОБА_1 " від 16 листопада 2011 року №98 позивачу надано відпустку тривалістю 20 календарних днів з 28 листопада 2011 року по 17 грудня 2011 року включно. Загальна тривалість щорічної основної відпустки позивача за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року та використана ним у 2011 році становить 35 календарних днів.

Суддя ОСОБА_1 07 липня 2017 року звернувся із заявою до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни, в якій просив надати йому частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року тривалістю 4 робочі дні з 08 вересня 2017 року.

Листом в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни від 14 листопада 2017 року №15.11.2017/83/17 повідомлено позивача, що за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року не використаних відпусток немає.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Релевантні джерела права та акти їх застосування.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-XI), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) унесені зміни.

Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону №2862-ХІІ суддям надається щорічна відпустка тривалістю 30 робочих днів з наданням додаткового посадового окладу.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначає Закон України від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 504/96-ВР державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Частина перша статті 5 Закону № 504/96-ВР передбачає, що тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях.

Відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 79 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та частинами десятою, одинадцятою статті 10 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

За частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною другої цієї статті встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.

Статус суддів, забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначався Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі - Закон №2862-ХІІ).

Частина п`ята статті 44 Закону №2862-ХІІ втратила чинність 01 січня 2011 року. Таким чином відносини щодо відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року регулювались Законом України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI).

Відповідно до статті 130 Закону №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів. (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

У цій справі судами встановлено, що за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1 » від 11 жовтня 2011 року №89 позивачу надано відпустку тривалістю 15 календарних днів з 01 листопада 2011 року по 15 листопада 2011 року включно, наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1 » від 16 листопада 2011 року №98 позивачу надано відпустку тривалістю 20 календарних днів з 28 листопада 2011 року по 17 грудня 2011 року включно. Загальна тривалість щорічної основної відпустки позивача за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року та використана ним у 2011 році становить 35 календарних днів.

Зважаючи на зазначене суди дійшли висновку, що відповідачем відповідно до рекомендацій наданих у листах Мінпраці №10/2-493 від 12 лютому 1997 року та №262/13/116-06 від 18 липня 2006 року, які Державна судова адміністрація України надсилала судам для використання в роботі правомірно розраховано, що 30 робочих днів становить 35 календарних днів.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не досліджено заяв позивача про надання йому відпусток у період з 01 листопада 2011 року по 15 листопада 2011 року та з 28 листопада 2011 року по 17 грудня 2011 року, не з`ясовано чи просив позивач надати щорічну основну відпустку в календарних чи робочих днях. Вказані заяви не містяться в матеріалах справи.

Суди не з`ясували також за який період роботи надавалась відпустка і чи охоплювався цей період новою редакцією статті 130 Закону №2453-VI.

Проте, суди не звернули уваги на вказане, хоча встановлення цих обставин має істотне значення для вирішення позовних вимог про надання невикористаної відпустки за період роботи позивача з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року.

Необхідно зазначити, що стаття 126 Конституції України закріплює, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

У свою чергу Конституційний Суд України у пункті 1.1рішення від 01 грудня 2004 року у справі №19-рп/2004 зазначив, що незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту; забороною суддям належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, займатися за сумісництвом певними видами діяльності; притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суддів і суду; суддівським самоврядуванням.

Питання соціального захисту судді охоплює питання надання відпустки.

Таким чином норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відпустки є спеціальним по відношенню до Закону України «Про відпустки».

Щодо позовних вимог про частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року тривалістю 22 робочих дні, колегія суддів зазначає таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1 » від 26 квітня 2016 року №13-в позивачу надано щорічну основну відпустку з 12 травня 2016 року по 23 травня 2016 року.

Наказом від 19 травня 2016 року № 17-в «Про відкликання з відпустки», оригінал якого оглянуто судом та зберігається в архіві Шполянського районного суду Черкаської області позивача відкликано із основної щорічної відпустки на 1 день 23 травня 2016 року.

29 вересня 2017 року позивач звернувся із заявою до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни, в якій, зокрема, просив надати йому частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року тривалістю 23 робочі дні з 09 жовтня 2017 року.

Згідно з наказом «Про надання відпустки судді ОСОБА_1» від 05 жовтня 2017 року позивачу надано відпустку на 1 день 09 жовтня 2017 року, але у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю відпустка була використана позивачем 12 жовтня 2017 року відповідно до наказу «Про надання відпустки судді ОСОБА_1» від 12 жовтня 2017 року № 51-в.

Листом в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни від 14 листопада 2017 року №15.11.2017/83/17 повідомлено позивача, що за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року не використаних відпусток немає.

Відповідно до довідки про нараховані виплати судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 в період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року від 20 грудня 2017 року № 1994-04/17 судом встановлено, що в травні 2015 року позивачу було виплачено суддівську винагороду під час відпустки за 14 робочих днів у травні 2016 року та суддівську винагороду під час відпустки за червень за 16 робочих днів у червні 2016 року.

Згідно з довідкою про нараховані виплати судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 в період з 01 червня 2016 року по 30 червня 2016 року від 20 грудня 2017 року № 1995-04/17, позивачу виплачено суддівську винагороду за червень 2016 року за 3 робочі дні.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачу у червні 2016 року було відомо, що наказом від 19 травня 2016 року № 17-в «Про відкликання з відпустки» його не було відкликано на 23 дні.

Щодо посилання позивача на те, що згідно з наявним електронним примірником в автоматизованій системі документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області наказом від 19 травня 2016 року № 17-в «Про відкликання з відпустки» позивача відкликано із щорічної основної відпустки з 23 травня 2017 року без вказівки терміну, на який відкликається позивача, а тому позивачем не використано частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2016 року по 13 березня 2017 року тривалістю 22 робочих дні, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та зазначає таке.

Відповідно до п. 1.2.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 жовтня 2010 року № 30 (далі - Положення) автоматизована система - сукупність комп`ютерних програм і відповідних програмно-апаратних комплексів судів та Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), що забезпечує функціонування документообігу суду, обіг інформації між судами різних інстанцій та спеціалізацій, передачу інформації до центральних баз даних залежно від спеціалізації судів, захист від несанкціонованого доступу тощо.

У цьому ж пункті Положення міститься визначення оригіналу електронного документа суду - електронний примірник документа суду з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) автора, що не підлягає редагуванню.

Пунктом 2.9.1. Положення визначено, що електронні примірники судових рішень та інших документів, виготовлених у суді, а також електронні примірники наказів керівника апарату суду щодо визначення функціональних обов`язків, прав користувачів автоматизованої системи, надання та позбавлення права доступу до неї (в тому числі визначення уповноваженої особи апарату суду, відповідальної за здійснення автоматизованого розподілу судових справ), розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ, наказів голови суду про відрядження (про скасування наказів про відрядження) суддів, рішень (витягів з рішень) зборів суддів, актів щодо знеструмлення електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та інших умов, що впливають на функціонування автоматизованої системи відповідно до цього Положення, протокол передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді створюються в автоматизованій системі із застосуванням вбудованого редактору текстів з використанням спеціальних шаблонів, які передбачають використання відповідних полів вводу показників із переліку відомостей про судову справу (перелік показників передбачається змістом кожного окремого документа).

Електронний примірник кожного документа зберігається в автоматизованій системі в стані «Оригінал» та засвідчується ЕЦП особи, яка підписала цей документ.

Доступ для коригування зазначених документів автоматично блокується автоматизованою системою.

З метою ідентифікації документа та його швидкого пошуку в автоматизованій системі для кожного документа автоматизованою системою автоматично формується унікальний ідентифікатор. Структура унікального ідентифікатора є такою: код бази даних суду, унікальний ідентифікатор документа в базі даних суду, тип документа та тип юрисдикції.

У такий спосіб створюються оригінали електронних документів суду, які зберігаються в базі даних автоматизованої системи документообігу суду та надсилаються в автоматичному режимі до центральної бази даних автоматизованої системи.

Положенням передбачено внесення до автоматизованої системи суду електронних примірників наказів про відрядження суддів суду (про скасування наказу про відрядження) (п. 2.3.28. Положення) та копії табелів обліку використання робочого часу щодо суддів відповідного суду, що складається для виплати заробітної плати (п. 2.3.8. Положення).

З матеріалів справи судом встановлено, що до автоматизованої системи документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області внесено електронний документ, який містить реквізити наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року № 17-в «Про відкликання з відпустки» та в якому зазначено: «Відкликати суддю Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 із щорічної відпустки з 23 травня 2016 року для виконання невідкладних завдань».

Колегія суддів Верховного Суду приймає до уваги пояснення керівника апарату Шполянського районного суду Черкаської області Курінна І.М. в яких вона пояснила, що внесла даний документ до автоматизованої системи документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області помилково і він дійсно не відповідає оригіналу наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року № 17-в «Про відкликання з відпустки», що зберігається в архіві Шполянського районного суду Черкаської області.

Також те, що керівник апарату Шполянського районного суду Черкаської області Курінна І.М. 28 вересня 2017 року направила листа до в.о. генерального директора ДП «Інформаційні судові системи», в якому вона повідомила, що наказ керівника апарату Шполянського районного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року № 17-в, у зв`язку з технічною помилкою не є документом суду і просить видалити його із бази даних.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу позивача на те, що технічна помилка здійснена керівником апарату Шполянського районного суду Черкаської області Курінною І.М не повинна викликати у позивача підстав звертатися з вимогою до відповідача про надання невикористаних днів відпуски, які були фактично ним використані. Оскільки в матеріалах справи міститься табель обліку використання робочого часу Шполянського районного суду Черкаської області з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року та з 01 червня 2016 року по 30 червня 2016 року, згідно яких позивач перебував у відпустці.

Позивачем не надано до суду доказів, що він в цей період працював.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в частині надання позивачеві невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року тривалістю 4 робочих дні скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року слід залишити без змін.

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в частині надання позивачеві невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14 березня 2011 року по 13 березня 2012 року тривалістю 4 робочих дні скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року слід залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Г. Загороднюк

Судді Л. О.Єресько

В. М. Соколов