Справа № 540/962/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/962/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" (далі-відповідач, Підприємство), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути кошти з рахунків платника податків у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу з: ПДВ у сумі 641 158,49 грн. та податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати у сумі 154 847,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами здійснення фінансово-господарської діяльності у відповідача обліковується податковий борг, який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ та податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати.

До боржника застосовувались заходи стягнення визначені Податковим кодексом України, а саме на підставі підпункту 59.1 статті 59 ПК України відповідачу вручено податкову вимогу та згідно статті 89 розділу II ПК України контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу. Однак, вказані дії контролюючого органу не призвели по погашення податкового боргу, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути вказаний борг з відповідача.

Ухвалою від 17.04.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 15.05.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що станом на дату подання відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок в електронному кабінеті відповідача містилися відомості щодо суми перевищення формули, передбаченої для розрахунку суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, містилися відомості про наявність такого перевищення в сумі 854475,00 грн., але після подачі податкової декларації з податку на додану вартість такі відомості просто зникли з бази без будь-якого підтвердження або пояснення, що і потягнуло за собою виникнення податкового боргу за такими податковими деклараціями.

Відповідач зазначає, що після реєстрації в ЄРПН податкових накладних, які не були зареєстровані своєчасно, в системі електронного адміністрування ПДВ автоматично відбувається перерахунок показника суми перевищення та реєстраційної суми (сума накладних) з урахуванням сум ПДВ, зазначених у таких податкових накладних. В результаті такого перерахунку на суму ПДВ, зазначену у зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, зменшується показник сума перевищення, а показник сума накладних (реєстраційна сума) збільшується на таку ж суму. Але з невідомих причин відповідача позбавили права поповнення електронного рахунку через зміни інформації в електронному кабінеті.

Щодо податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, відповідач зазначив, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 02.04.2020 року було відкрито виконавчі провадження №58971200, № 61431509, № 59457472 і відповідно розпочаті виконавчі дії щодо стягнення податкового боргу. Вказує на те, що такі дії відповідно до положень ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають собою звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Підсумовуючи вищевикладене відповідач вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу безпідставні, суперечать чинному законодавству та задоволенню не підлягають.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив відповідно до якого податковий орган звертає увагу на те, що податковий борг з ПДВ виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкової декларації № 30499931 від на суму 472 151,00 грн. та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 33140410 за 01.09.2019 на суму 309 549,00 грн. Вказана декларація та уточнююча декларація подані платником самостійно, в результаті чого набули статусу узгодженості.

Стосовно твердження платника щодо позбавлення його права поповнення електронного рахунку через зміни інформації в електронному кабінеті податковий орган зазначив, що це жодним чином не впливає на зміну суми податкового боргу в цій частині та його узгодженості.

Щодо податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, позивач звернув увагу на те, що такий податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки). При цьому платником податків були оскаржені вищевказані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкції та податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) за №Ю- від 30.11.2017, у судовому порядку, однак згідно рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 по справі №821/708/18 в задоволенні адміністративного позову Відповідача, було відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 р. по справі №821/708/18 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Херсонського окружного суду від 23.06.2018 залишено без змін. Згідно ухвали Верховного суду від 28.03.2019 касаційну скаргу відповідача на оскарження рішення Херсонського окружного суду від 23.06.2018 та Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 р. було повернуто відповідачу.

Також позивач вказує на те, що податкова вимога про сплату боргу №Ю- від 30.11.2017 року визначає обов`язок платника зі сплати єдиного соціального внеску та не входить до предмету розгляду адміністративної справи №540/962/20.

З огляду на викладене наполягає на задоволенні позову.

У запереченнях відповідач зазначив, що станом на дату подання відповідачем податкової декларації в податку па додану вартість та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок в електронному кабінеті відповідача містилися відомості щодо суми перевищення формули, передбаченої для розрахунку суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, містилися відомості про наявність такого перевищення в сумі 854475.00 гри., але після подачі податкової декларації з податку на додану вартість такі відомості просто зникли з бази без будь-якого підтвердження або пояснення, що і потягнуло за собою виникнення податкового боргу за такими податковими деклараціями.

Щодо податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, відповідач звернув увагу на те, що позивачем жодним чином не спростовано факту відкриття виконавчого провадження із примусового стягнення суми недоїмки за податковими вимогами.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що контролюючим органом не дотримано послідовності виконання вимог ст.95 ПК України щодо порядку застосування заходів до платника податків, який має податковий борг.

З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано до суду відповідь на заперечення, в якому податковий орган звертає увагу на те, що на виконання доручення Міністерства фінансів України від 27.11.2017 №11310-09-10/32809 (вх. ДФС №2279/4 від 28.11.2017) ДФС України був розроблений механізм проведення черги заходів щодо мінімізації впливу окремих помилок, допущених платниками при відображенні у номері податкових накладних та розрахунків коригування до них (далі - ПН/РК), складених по операціям по спецрежиму.

ДФС України було встановлено додатковий термін для подання сільськогосподарськими товаровиробниками - колишніми суб`єктами спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, інформації для перерахунку реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ. Платникам спецрежиму було запропоновано провести аналіз поданої податкової звітності до органу ДФС та відповідності реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі, та у разі необхідності у термін до 19.03.2018 (включно) надати Повідомлення-РК до ДФС для виправлення ситуації.

Листом ДФС у Херсонській області від 13.03.2018 року №2985/10/21-22- 12-01-08 відповідачу було повідомлено, що при перерахунку складової формули в СЕА ПДВ зменшено реєстраційний ліміт у сумі 854 475 грн. Проте відповідачем не було використано таку можливість та не виправлено помилку.

Функціонування системи електронного адміністрування ПДВ регламентовано статтею 200-1 ПК України та Порядком електронного адміністрування ПДВ, затвердженим постановою КМУ від 16.10.2014 № 569.

Також позивач звертає увагу, що будь-які зміни в системі електронного адміністрування ПДВ встановлюються на центральному рівні Державної податкової служби України, а тому Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не може вплинути на складову формули в СЕА ПДВ.

Щодо податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, позивач зазначає, що усі зазначені відповідачем виконавчі провадження відкриті на підставі вимог про сплату боргу з ЄСВ, суми яких не входять до податкового боргу, заявленого до стягнення в межах даної справи.

Підсумовуючи викладене, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми податкового законодавства України, суд дійшов до наступного.

Приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" зареєстроване 01.03.2000р. в Генічеському районному управлінні юстиції Херсонської області, перебуває на обліку в контролюючих органах з 06.03.2000р. за №05-3.

Судом встановлено, що 21.10.2019р. Підприємством подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість, в якому самостійно задекларовано суму відповідного податку у розмірі 472 151,00 грн.

14 листопада 2019р. відповідачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленими самостійно виявлених помилок, в якій задекларована сума 309549,00 грн., у тому числі основного платежу 300533,00 грн. та штрафних санкцій 9016,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що на підставі висновків акту перевірки №41/21-22-13-07/30812348 від 23 жовтня 2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.11.2017р. №, відповідно до якого відповідачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 119005,94 грн. та сума пені у розмірі 35841,41 грн.

Судом встановлено, що Підприємством оскаржено податкове повідомлення-рішення від 30.11.2017р. № у судовому порядку.

Відповідно до рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018р. у справі №821/708/18 відмовлено у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства ПРИВАТНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО НОВОГРИГОРІВСЬКЕ до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 28.11.2018р.

З інтегрованих карток платника податків убачається, що податок на додану вартість у сумі 641158,49 грн., самостійно задекларований відповідачем та податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, не сплачено у строки, встановлені податковим законодавством.

Разом з тим, з інтегрованої картки відповідача з ПДВ убачається, що станом на 30.10.2019р. за останнім рахувалась переплата у розмірі 140 541,51 грн. Тому, до стягнення заявлена сума 641 158,49 грн.

Також з матеріалів справи убачається, що на підставі пункту 59.1 статті 59 ПК України контролюючим органом була сформована податкова вимога форми Ю від 16.07.2018р. №66912-17 на суму 160891,46 грн.

Відповідно до статті 89 розділу II ПК України 16.07.2018р. контролюючим органом прийняте рішення про опис майна у податкову заставу 66912-17.

Вказані дії податкового органу не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до пункту 1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як встановлено п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Враховуючи, що відповідачем самостійно нараховано та задекларовано, але не сплачено самостійно задекларовані податок на додану вартість, за ним рахується податкове зобов`язання з вказаного податку, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, самостійно задекларовані відповідачем, але не сплачені протягом строків, визначених податковим законодавством грошові зобов`язання, набули статусу податкового боргу з огляду на їх узгодженість, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Щодо посилань відповідача на зміни в системі електронного адміністрування з якими він не погоджується, суд звертає увагу, що предметом спору даної справи є стягнення самостійно задекларованого Підприємством грошового зобов`язання. При цьому з матеріалів справи убачається, що до стягнення заявлено лише самостійно задекларована Підприємством сума грошового зобов`язання з урахуванням наявної переплати. Будь-які зміни у системі електронного адміністрування податку на додану вартість не впливають на суму грошового зобов`язання, яка самостійно визначена платником податку.

Крім того, слід звернути увагу, що до суду не надано жодних доказів оскарження дій податкового органу, пов`язаних із змінами в системі електронного адміністрування податку на додану вартість з якими відповідач не погоджується.

Таким чином, самостійно задекларовані відповідачем, але не сплачені протягом строків, визначених податковим законодавством грошові зобов`язання, набули статусу податкового боргу з огляду на їх узгодженість.

Щодо податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, суд зазначає наступне.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України, встановлено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Судом встановлено, що до стягнення в межах даної справи заявлена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, яка нарахована відповідно до податкового повідомлення-рішення від 30.11.2017р. №.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржене відповідачем у судовому порядку. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018р. у справі №821/708/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 р., відмовлено у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства ПРИВАТНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО НОВОГРИГОРІВСЬКЕ до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки), у тому числі податкового повідомлення-рішення від 30.11.2017р. №.

Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 28.11.2018р.

З огляду на викладене, станом на день розгляду даної справи, усі нараховані контролюючим органом грошові зобов`язання, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 30.11.2017р. № є узгодженими, але не сплаченими у встановлені строки.

Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 25.01.2019р. у справі №810/1760/17. У цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що «…Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення - рішення.

В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…».

В межах даного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу судом з`ясовані підстави його виникнення, а саме податковий борг відповідача виник у результаті несплачених грошових зобов`язань, нарахованих самим платником (відповідно до податкової декларації з ПДВ від 21.10.2019р. та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку виправленнями самостійно виявлених помилок від 14.11.2019р.) та контролюючим органом відповідно до податкового повідомлення-рішення від 30.11.2017р. №, яке станом на день розгляду даної справи є дійсним.

Доводи відповідача про відкриття виконавчих проваджень провадження №58971200, №61431509, №59457472 по примусовому стягненню з Підприємства боргу (недоїмки) з ЄСВ, суд не приймає з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що 02.04.2020р. відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийняті до виконавчого провадження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-74885-17 У від 05.02.2019р., №Ю-74885-17 У від 09.09.2019р., №Ю-74885-17 від 08.01.2019р.

Усі грошові зобов`язання з ЄСВ, які визначені вищевказаними вимогами не включені до суми податкового боргу, заявленого до стягнення в межах даної справи.

Отже, вимоги про сплату боргу (недоїмки), на які посилається відповідач, не входять до предмету спору даної справи.

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що контролюючим органом була сформована податкова вимога форми Ю від 16.07.2018р. №66912-17 на суму 160891,46 грн., яка направлена відповідачу та отримана ним 16.08.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення №404, що міститься у матеріалах справи.

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується витягами з інтегрованих карток платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 ПК України).

Підпунктами 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає:

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

З матеріалів справи убачається, що 16.07.2018р. контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

Докази скасування вказаного рішення про опис майна у податкову заставу до суду також не надано.

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися контролюючим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Положеннями ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вбачається із матеріалів справи, в банківських установах на ім`я відповідача відкриті поточні банківські рахунки, з яких може проводитись стягнення податкового боргу.

Станом на день розгляду справи відповідачем не подано жодних доказів погашення вказаного боргу.

Наявність податкового боргу підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу, натомість у матеріалах справи міститься достатньо належних доказів на підтвердження узгодженості грошового зобов`язання, яке набуло статусу податкового боргу та заявлено до стягнення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути кошти з рахунків Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" (75540, Херсонська область, Генічеський район, с. Новогригорівка, вул.Молодіжна, буд.22, ), у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 641 158 (шістсот сорок одну тисячу сто п`ятдесят вісім) грн. 49 (сорок дев`ять) коп. - код платежу 14010100, до державного бюджету, отримувач: УК у Генічеському р-ні/Генічеський р-н/14060100, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37934859, номер рахунку - UА0021112;

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати у сумі 154 847 (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок сім) грн. 35 (тридцять п`ять) коп. - код платежу 11010100), до зведеного бюджету, отримувач: УК у Генічеському р-ні/с. Н-Григорівка/11010100, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37934859, номер рахунку - НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111020300