Справа № 160/117/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року Справа № 160/117/20
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:
- зобов`язати відповідача перерахувати мені пенсію за віком на пільгових умовах з 01.01.2019 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2018 рік.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом 2018-2019 років пенсія виплачувалось у меншому розмірі, оскільки брався занижений показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки в сумі 3764,40 грн., а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2018 та 2019 роки.
10.01.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі.
07.02.2020 року позивач звернувся з апеляційною скаргою до Третього апеляційного адміністративного суду.
02.04.2020 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 року по справі № 160/117/20 скасовано, справу направлено для продовження розгляду справи.
24.04.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою суду від 15.05.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
02.06.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на уточнену позовну заяву, у якому представник відповідача повідомив, що у позивача, відповідно до норм чинного законодавства, не передбачено проведення перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з 01.01.2019 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2018 рік.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 13.06.2006 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
ОСОБА_1 пенсію було призначено з 13.06.2006 року із розрахунку загального страхового стажу роботи 34 роки 6 місяців 29 днів, в тому числі пільгового стажу роботи за списком №1 - 10 років.
Законом України від 03.10.2017 року № 2148-V111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме доповнено п. 4,3 Прикінцевих положень Закону, відповідно до якого, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Відтак, як встановлено судом, пенсію позивача і було перераховано з 01.10.2017 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
26.02.2019 року набрала чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Постановою №124 визначено та встановлено, що для проведення у 2019 році перерахунку пенсій застосовується коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Відтак, з 01.03.2019 року розмір пенсії ОСОБА_1 було перераховано відповідно до вимог Постанови №124, виходячи з показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки у розмірі 3764,40 грн.
Вважаючи такі дії пенсійного органу, які, на думку позивача, виразились у незастосуванні пенсійним органом при здійсненні перерахунку середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2018 рік, протиправними, позивач звернувся із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - №1058-ІV).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
За приписами статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
Суд зазначає, що фактично суть спору між сторонами зведена виключно до правомірності такого застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивачу у 2018-2019 роках тих же самих показників середньої заробітної плати, як і під час перерахунку пенсії за 2017 рік.
Відповідно до вимог частини другої статті 40 Закону №1058-IV для визначення за відповідною формулою заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особи, окрім іншого враховується "Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики".
При цьому, приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Частиною 4 ст. 42 Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.
Отже, суд звертає увагу, що саме певне нерозуміння позивачем вимог положень статей 40, 42 Закону N 1058-IV, на думку суду, стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 40, 42 Закону №1058-IV і в постанові від 20 березня 2012 року (справа N 21-62а12) зазначив, що перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 зазначеного Закону здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 14.10.2014 року у справі №21-443а14.
В постанові Верховного Суду України від 9 лютого 2016 року (справа № 578/8363//14-а) прямо зазначено, що показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії.
На підставі аналізу положень статей 40, 42 Закону №1058-ІV, суд приходить до висновку, що зазначені норми не встановлюють обмеження можливості працюючого пенсіонера скористатись правом на перерахунок пенсії після її призначення, однак під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.
Таким чином при перерахунку пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону №1058-ІV зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Зважаючи на те, що пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, а тому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обґрунтовано відмовлено позивачу у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2018 рік.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України робить висновок, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський