Справа № 661/1561/20
Суддя: Чирський Г. М.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 661/1561/20
Провадження № 2-а/661/22/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ,

(повна)

12 червня 2020 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Чирського Г.М.,

за участю : секретаря судового засідання Шевченко Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача 2 Крамаренка А.В.,

розглянувши у відритому дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка в режимі відеоконференції з ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, поліцейського СРПП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області Крамаренка Андрія Віталійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №739027 від 11.02.2020 р., винесену поліцейським СРПП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області Крамаренком А.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ч.1 ст. 175-1 КУпАП за те, що 11.02.2020 р о 15:30 год. він перебував на території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 цигарки АДРЕСА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 » в місці, де це заборонено законом. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ч.1 ст. 175-1 КУпАП є бланкетною. Натомість, зі змісту ст. 13 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я», вбачається, що вона не передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за куріння тютюнових виробів на вулиці поруч з магазином. У графі «примірник постанови отримав» постанови від 11.02.2020 р. стоїть підпис від його імені, а також прізвище та ініціали із зазначенням дати 11.02.2020 р. Однак, перед тим, як підписати вказану постанову з її змістом він ознайомлений не був та копію не отримував. Факт невручення постанови підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КК України, в якому зафіксовано факт затримання та проведення особистого обшуку. Ознайомитись зі змістом адміністративних матеріалів від 11.02.2020 р. позивач зміг лише після витребування їх копій його захисниками у кримінальному провадженні, в якому він є обвинуваченим, які були направлені на адресу адвоката Сеєнко К.М. 27.03.2020 р. У зв`язку з чим, просить суд, поновити строк для звернення до суду з відповідним позовом, який пропущено з поважним причин та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №739027 від 11.02.2020 р.

Позивач у судовому засідання вимоги позовної заяви підтримав із наведених підстав, наполягав на їх задоволенні.

Представники позивача Радінович В.І., Саєнко К.М. у судове засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності.

Відповідач 2 Крамаренко А.В ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовним вимог заперечував, зазначаючи про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 11.02.2020 р. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 175-1 КУпАП складено правомірно. Останньому були роз`яснені права та обов`язки, другий примірник в той же час вручено ОСОБА_1 , про що міститься відповідна відмітка та особистий підпис останнього.

Заслухавши позивача та відповідача ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи прийняті рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 421119 від 11.02.2020 р., складеного поліцейським СРПП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області капралом поліції Крамаренком А.В., 11.02.2020 р. о 15:30 год. гр. ОСОБА_1 знаходився на території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в м. Нова Каховка по прт АДРЕСА_1 , палив цигарки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в місце де це заборонено законом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175-1 КУпАП.

З постанови про адміністративне правопорушення серії ГАА № 739027 від 11.02.2020 р., винесеної поліцейським СРПП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області капралом поліції Крамаренком А.В. вбачається, що ОСОБА_1 , 09.04.2020 р ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді попередження.

Як установлено судом, ОСОБА_1 11.02.2020 р. був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення. В графі постанови «примірним постанови отримав» стоїть підпис, прізвище та ініціали ОСОБА_1 , дата 11.02.2020 р., що не заперечувалося позивачем під час судового розгляду.

При цьому, позивач стверджує, що поставив свій підпис у постанові, не читаючи її змісту, оскільки після цього був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КК України як особа, яка підозрюється у вчинені злочину.

Відповідна позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 09.04.2020 р. поштовою кореспонденцією, дата відправлення 30.03.2020 р.

Суд при вирішенні питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду виходить з такого.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені ст.123 КАС України.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про поновлення строку на звернення до суду, яка була мотивована тим, що 27.03.2020 р. він та його захисники-адвокати у кримінальному провадженні отримали оскаржувану постанову та були ознайомлені з адміністративними матеріалами, у зв`язку з чим 30.03.2020 р. направлено позов до суду в межах визначеного строку. Відтак, вважає, що строк на звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. В ухвалі про відкриття провадження від 17.04.2020 р. суд з метою недопущення порушень прав позивача на доступ до суду, вважав за можливе відкрити провадження у справі.

Оцінюючи поважність наведених позивачем причин пропуску строку на звернення до суду, слід врахувати, що як установлено судом, позивач був безпосередньо присутній під час складення протоколу, винесення та оголошення оскарженої у даній справі постанови, про що свідчать його особисті підписи про отримання постанови, ознайомлення з правами, у тому числі про строки оскарження постанови, отримання копії протоколу. Факт наявності у протоколі та постанові його підписів позивачем під час судового розгляду не заперечувалося.

Отже, позивач був обізнаний про прийняте стосовно нього посадовою особою рішення, строки його оскарження, а відтак, і про наявність підстав для звернення до суду, - з дня оголошення вказаного рішення 11.02.2020 р.

З цих підстав, доводи позивача є непереконливими і їх слід вважати помилковими, оскільки жодним доказом не доведено, що позивач отримав постанову саме 27.03.2020 року, знаючи про ті чи інші обставини, з якими можливо пов`язати виникнення додаткових підстав для звернення до суду із даним позовом.

Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження обставин звернення до суду із даним позовом в межах установленого КАС України строку на звернення до суду або про наявність поважних причин пропуску такого строку - до суду не надано. Відтак, позивачем пропущено установлений строк на звернення до суду.

Посилання позивача на відсутність зазначення у протоколі його затримання в порядку ст. 208 КПК України про наявність та вилучення оскаржувальної постанови не свідчить про невручення йому постанови посадовою особою органу поліції саме 11.02.2020 р., оскільки, протокол затримання особи ОСОБА_1 у відповідності до ст. 208 КК України складався у зв`язку із підозрою у вчиненні злочину, в якому зафіксовано факт затримання та проведення особистого обшуку у ОСОБА_1 та вилучення у нього предметів, які мають значення саме для кримінального провадження і входять до кола доказування під час досудового розслідування.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зокрема, у п. 570 рішення від 20.09.2011р. у справі «ВАТ «Нафтова компанія Юккос» проти Росії» Європейський Суд з прав людини визначив термін давності, як передбачене законом право порушника не піддаватися попередженню або суду після закінчення певного терміну після здійснення правопорушення. Як зазначив Європейський Суд з прав людини, строки давності, які характерні для національних правових систем Держав-учасниць, відповідають декільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Так, у низці рішень Європейського Суду з прав людини принцип правової визначеності трактується у світлі дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

У Європейському Суді з прав людини склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії»).

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, Європейським Судом з прав людини сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України»), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи зазначене, позивачем було пропущено 10-ти денний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, а підстави, які він наводить в клопотанні про продовження строку оскарження, суд визнає неповажними. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку з пропуском ним строку на звернення до суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 2,4,8,9,77,90,123 ч.3, 159, 229, 240 ч.1 п.8, 241-246, 255, 268, 269, 286,293,294,297 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, поліцейського СРПП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області Крамаренка Андрія Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, залишити без розгляду у відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення виготовлено 16.06.2020 року.

Суддя Г. М. Чирський