Справа № 713/344/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2020 року

Київ

справа №713/344/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45204/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року (колегія суддів: Сторчак В.Ю., Ватаманюк Р.В., Мельник-Томенко Ж.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення відповідача, зобов`язання відповідача прийняти рішення, вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Вінницької області, яке ухвалою суду першої інстанції від 12.04.2017 замінено на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення відповідача, зобов`язання відповідача прийняти рішення, вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

З урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просила: скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09.09.2014 про призначення їй пенсії по інвалідності; скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09.10.2015 №4507/02 про відмову у переведенні на вид пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області призначити їй з 31.07.2014 пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок у зв`язку з призначенням пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 31.07.2014. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області на її користь моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2017 року скасовано.

Позовні вимоги в частині скасування рішення управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 09 вересня 2014 року про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності залишено без розгляду.

Прийнято нову постанову. В задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що до застосування підлягає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент первинного звернення. Вказує на порушення права позивача щодо вибору пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно ч.2 ст.33 Закону, а не просто по інвалідності. Також органом Пенсійного фонду протиправно не зараховано до страхового стажу стаж по догляду за дитиною до трьох років та заробітну плату за 1990-1995 роки. Вказує на помилковий висновок суду апеляційної інстанції щодо порушення строків звернення до суду та наявність завдання моральної шкоди, що спричинена триваючими протиправними діями працівників управління щодо приховуванням інформації про можливість отримувати пенсію в значно більшому розмірі, в результаті чого зазнала сильних моральних потрясінь, стан здоров`я значного погіршився та загострилися хвороби.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Справу передано до Верховного Суду.

У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 02.09.2014 ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області (далі УПФУ у Вижницькому районі) із заявою для призначення пенсії по II групі інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та 20.10.2014 вперше отримала пенсію в розмірі 949 грн.

Позивач, вважаючи, що розмір отриманої нею пенсії не відповідає стажу її роботи та розміру заробітної плати, звернулася до Управління за роз`ясненням щодо розміру вказаних виплат. Працівник УПФУ у Вижницькому районі, усно повідомила, що 09.09.2014 їй було призначено пенсію по інвалідності з 31.07.2014 при стажі роботи 12 років 1 місяців 26 днів в сумі 949,00 грн. Такий розмір пенсії зумовлений тим, що ОСОБА_1 не надала всі необхідні документи, а саме: копії свідоцтв про народження дітей, документ, що підтверджує статус мешканця гірської місцевості та архівну довідку про заробітну плату.

21.11.2014 ОСОБА_1 подала до органу пенсійного фонду вищезазначені документи.

28.11.2014 позивач звернулася Управління соціального захисту населення Вижницької РДА зі скаргою в якій просила перевірити правильність нарахування її пенсії з моменту призначення та перерахунку, з 21.11.2014.

Листом від 22.12.2014 №01-17/2406 УПСЗН Вижницької РДА повідомило ОСОБА_1 про те, що з урахуванням додатково поданих нею документів розмір пенсії складає 1047,23 грн; для нарахування пенсії врахована її заробітна плата за період з 05.08.1988 по 21.10.1991 (тобто період роботи 3 роки і 2 місяці або 36 місяців); архівна довідка від 02.09.2014 року №1/272 про заробітну плату за період з 1991-1995 pp., не врахована для розрахунку пенсії, через наявність помилки у написанні її «по-батькові».

15.01.2015 позивач звернулась до УПФУ в Вижницькому районі про перерахунок її пенсії відповідно до ч.2 ст.33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням заробітної плати за період з квітня 1990 року по квітень 1995 року включно.

У відповідь на заяву, Управління листом від 27.01.2015 №330/02 повідомило ОСОБА_1 , що переведення її на інший вид пенсії є недоцільним, оскільки розмір пенсії по інвалідності складає 1047,23 грн., а розмір пенсії по інвалідності за віком складатиме 949,00 грн. Для розрахунку пенсії врахована заробітна плата за період з 05.08.1988 року по 21.10.1991 року, а з 1 липня 2000 року за даними персоніфікованого обліку. Заробітна плата, відображена в архівній довідці від 02.09.2014 року №1/272 для обчислення пенсії не враховувалася, через наявність у ній помилки.

24.03.2015 ОСОБА_1 повторно звернулася до УПФУ у Вижницькому районі із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.03.2015 по справі №713/224/15-ц, яким за її заявою встановлено факт належності архівної довідки від 02.09.2014 р. №1/272.

03.04.2015 Управління надало позивачу письмову відповідь №1/Ф-11, в якій повідомило її, що розмір пенсії з урахуванням наданого рішення суду складає 1054,42 грн; для перерахунку пенсії врахований період її роботи з 01.02.1989 р. по 31.01.1994 року роботи (тобто 60 місяців). Додатково було повідомлено, що переведення з пенсії по інвалідності на вид пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком є недоцільним, оскільки розмір такої пенсії буде складати 949,00 грн. та надано порівняльну таблицю, в якій показано розрахунок пенсії, яку отримає позивач та здійснено розрахунок пенсії, яку вона отримувала б у випадку призначення їй пенсії за віком. Окрім того, зазначено, що у випадку надання згоди на отримання пенсії в меншому розмірі необхідно надати заяву встановленого зразка та письмове підтвердження свого бажання.

08.05.2015 ОСОБА_1 подала до органу пенсійного фонду заяву про призначення їй пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, однак 12.05.2015 її відкликала.

13.05.2015 на адресу ГУ ПФУ в Чернівецькій області надійшла скарга позивача, мотивована тим, що вона просила УПФУ в Вижницькому районі для обчислення її пенсії врахувати періоди роботи з 01.02.1990 року по 31.12.1990 року та 01.01.1991 року по 30.04.1995 року тоді як останнім враховано період з 01.02.1989 року по 31.01.1994 року. Окрім того, при первинному призначенні пенсії їй до страхового стажу безпідставно не було враховано період роботи, зазначений в архівній довідці від 02.09.2014 р. №1/272, та обмежено її право на вибір виду пенсії. Також просила надати у письмовому вигляді розрахунок її пенсії відповідно до ч.1 ст. 33 та відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та порівняльний розрахунок цих видів пенсії.

26.05.2015 на вищезазначену скаргу відповідач надав письмову відповідь в якій вказав відповідно до яких норм законодавства здійснюється призначення пенсії та надав розрахунки пенсій, які просила позивач.

28.09.2015 ОСОБА_1 подала до УПФУ у Вижницькому районі заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком та просила не враховувати заробітну плату за період з 05.08.1988 по 31.03.1990. Однак листом від 09.10.2015 №4507/02 їй було відмовлено в задоволенні заяви, оскільки розмір пенсії по 2 групі інвалідності внаслідок загального захворювання станом на 30.09.2015 складає 1191,82 грн., тоді як при проведенні перерахунку, розмір пенсії по інвалідності за віком становитиме лише 1074 грн.

Вважаючи, що розмір пенсії, обчислено неправильно, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсія призначена та обчислена у відповідності до чинного законодавства.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд вказав на пропущення строку звернення до суду, а тому частину вимог залишив без розгляду. В решті вимог апеляційний суд також дійшов висновку про їх безпідставність.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено формулу при розрахунку пенсії за віком, що встановлює її пряму залежність від розміру страхового стажу та заробітної плати особи.

При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт трудового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.

Колегія суддів вказує на безпідставність посилань позивача щодо застосування судами неправильної редакції вказаної статті, оскільки змін до ч. 1 ст. 27 Закону № 1058 не вносилось.

За правилами ч.1 ст.33 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі інваліди II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу: у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно; у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно; у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно; у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно; у жінок-24 роки, а у чоловіків-29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно; у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно (ч.2 ст. 33 Закону № 1058-IV).

Судами встановлено, що з 31.07.2014 УПФУ у Вижницькому районі призначено ОСОБА_1 пенсію по інвалідності другої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при стажі роботи 12 років 1 місяців 26 днів в сумі 949,00 грн. В подальшому, позивачем було надано додаткові документи, з врахуванням яких їй здійснено перерахунок пенсії з страхового стажу 34 роки 10 місяців 23 дні, в результаті чого розмір її пенсії збільшився до 1191,82 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що при розрахунку пенсії позивача, УПФУ у Вижницькому районі взято страховий стаж 34 роки 10 місяців 23 дні (в тому числі 14 років 8 місяців 29 днів період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку), коефіцієнт страхового стажу становить 0,47025 (( 34 роки х 12 місяців + 10 місяців ) : 12 місяців : 100 % ) х 1,35 % ( величина оцінки одного року страхового стажу ).

Пенсію ОСОБА_1 обчислено із середньомісячної заробітної плати з 01.02.1990 року по 31.01.1995 року, за періоди роботи в Вижницькій районній лікарні та в колгоспі імені „Леніна" , „Прикарпаття" (найбільш оптимальний варіант), та з 01.07.2000 року за даними персоніфікованого обліку.

За нормами статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року або заробітна плата ( дохід ) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, за який враховується заробітна плата ( дохід ) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону ( періоди, за які сума сплачених внесків є меншою ніж мінімальний страховий внесок ), та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Коефіцієнт заробітної плати становить 0,58123 ( за період з 01.02.1990 по 31.01.1995 і за весь період з 01.07.2000 ), який є на даний час найвигідніший, а середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії дорівнює 1569,89 грн. ( 0,58123 х 2700,98 грн. середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2013 рік ).

За приписами ч.1 ст. 33 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності інвалідам другої групи призначається в розмірі 90 відсотків пенсії за віком.

Розмір пенсії за віком позивачу, обчислений відповідно до статей 27 і 28 Закону станом на 31.07.2014 складає - 978,53 грн, у тому числі : 738,24 грн - основний розмір пенсії за віком ( 1569,89 грн. х 0,47025); 210,76 грн. доплата до прожиткового мінімуму (949,00 грн. 738,24 грн) ; 29,53 грн. доплата за 4 роки страхового стажу понад необхідні 30, розрахована у розмірі 4 % від основного розміру пенсії за віком ( ( 738,24 грн. х 4 % ).

Статтею 24 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою пенсійного віку. Вказаний додатковий стаж не зараховується при розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та пенсії за віком.

Період роботи з 08.11.1991 року по 31.12.1991 року в колгоспі „Прикарпаття враховано за фактичною тривалістю ( 52 трудодні ), згідно архівної довідки від 11.08.2014 за № 1/273 виписаної на ОСОБА_1 ; період догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 30.11.2011 року по 31.01.2013 року врахований до страхового стажу роботи (копія протоколу від 09.09.2014 року та розрахунок страхового стажу ).

Відтак також не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги щодо незарахування до стажу період відпустки по догляду за дитиною до трьох років та заробітної плати за період з 1990 по 1995 роки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що пенсія ОСОБА_1 , призначена відповідно до ч.1 ст.33 Закону № 1058-IV, обчислена відповідно до норм чинного законодавства.

З доводів касаційної скарги вбачається, що позивач вважає, що обчисливши пенсію у відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону № 1058, розмір її значно збільшиться.

Проте Управлінням здійснено розрахунок пенсії ОСОБА_1 , яку вона отримуватиме в разі переведення на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

При цьому, розмір пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком із врахуванням страхового стажу 20 років 1 місяць 24 дні та заробітної плати за період з 01.02.1990 по 31.01.1995 та за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.07.2000, складає 949,00 грн., в тому числі : 390,91 грн основний розмір пенсії за віком ( 1441,78 грн. ( заробітна плата для обчислення пенсії за віком ) х 0,27113 ( коефіцієнт страхового стажу ); 244,39 грн. доплата до мінімальної пенсії розрахованої пропорційно набутому страховому стажу ( 635,30 грн. 390,91 грн.); 127,06 грн. підвищення особам, що проживають в гірських населених пунктах ; 186,64 грн. доплата до прожиткового мінімуму ( 949,00 грн. ( 390,91 грн. 244,39 грн. 127,06 грн. )).

Отже, УПФУ у Вижницькому районі з`ясовано, що перехід позивача на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком впливає на розмір пенсії і вона буде значно меншою і становитиме відповідно до розпорядження №142693 від 17.06.2016 - 949.00 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про безпідставність позовних вимог, а відтак й задоволенню не підлягають вимоги про стягнення моральної шкоди.

Також знаходять своє підтвердження висновки щодо пропущення строку звернення до суду.

За приписами ч. 1 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з вказаним позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч. 2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ч. 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вказує, що позивачем не подано жодних доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду, зокрема, з вимогою скасування рішення УПФУ у Вижницькому районі від 09.09.2014 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, а відтак судом апеляційної інстанції вірно застосовано наслідки пропущення строку звернення до суду та залишено позов у відповідній частині без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук