Справа № 640/3563/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ
17 червня 2020 року справа №640/3563/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 )
доМіністерства оборони України (далі по тексту відповідач, МО України)
про1) визнання протиправною відмови відповідача в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок травми отриманої при виконанні обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан; 2) зобов`язання відповідача призначити та виплатити в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, одноразову грошову допомогу позивачу, у зв`язку з настанням інвалідності при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму; 3) вихід за межі позовних вимог, з метою захисту порушених прав позивача
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправною відмову відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачу подано всі необхідні документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/3563/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно довідки до акту огляду МСЕК при повторному огляді позивачу 02 квітня 2014 року встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан, позивач звернувся до відповідача за вказаною допомогою 25 вересня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку реалізації свого права на отримання виплат одноразової грошової допомоги; позивачем не подано витяг з протоколу ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва поранення; відповідач не приймав рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги стосовно позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач проходив військову службу в Збройних Силах, в тому числі з травня 1981 року по листопад 1982 року в Демократичній Республіці Афганістан, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням від 17 травня 1996 року серія НОМЕР_1 , виданим Мукачівським об`єднаним міським військовим комісаріатом та посвідченням від 14 квітня 2014 року серія НОМЕР_2 , виданим Управлінням праці та СЗН Мукачівської РДА.

Актом судово-медичного обстеження від 14 квітня 2008 року №232/08 судово-медичним експертом Мукачівської міжрайсудмедекспертизи Ткачовою-Монич Е.В. надано заключення, відповідно до якого, тілесні ушкодження, виявлені у позивача, можуть являтися наслідками перенесених осколкових поранень і контузії вибуховою хвилею, під час проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1982 році.

В заключенні військового комісара Мукачівського ОМВК та Голови ВЛК зазначено, що на підставі даних судово-медичного освідчення тілесні ушкодження позивача, можуть являтися наслідками перенесених осколкових поранень і контузії вибуховою хвилею, під час проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1982 році.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 02 квітня 2014 року серія 10 ААБ №464033 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок «травма, так, отримана при виконанні обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в ДРА».

25 вересня 2018 року, з метою отримання одноразової грошової допомоги, позивач подав військовому комісару Закарпатського обласного військового комісаріату заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, до якої додано наступні документи: копія паспорту, копія картки фізичної особи-платника податків, копія витягу з протоколу ЦВЛК МОУ (без зазначення дати складання та номеру протоколу), копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 14 квітня 2008 року №232/08; довідка МСЕК від 02 квітня 2014 року серії 10 ААБ №464033, копії посвідчень, копія військового квитка.

22 листопада 2018 року відповідач направив позивачу лист №0290/Б-1730/946, яким повідомив, що документи на призначення одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби, оформляє та подає в Департамент фінансів МО України обласний військовий комісаріат за місцем проживання цих осіб, а також, що з наданих в листі відомостей не можливо визначити право позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги, тому для отримання більш детальних роз`яснень позивачу необхідно звернутися в військовий комісаріат за місцем проживання.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені у статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), якою встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Водночас, відповідно до статті 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини дев`ятої статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок №975).

Пунктом 11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Як визначає пункт 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони від 14 серпня 2014 року №530 (далі по тексту Положення №530), передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів МО України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Відповідно до пункту 4.8 Положення №530 висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів МО України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Наказом Міністерства оборони України від 26 жовтня 2016 року №564 затверджено Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі по тексту - Положення №564).

У відповідності до пункту 2 Розділу І Положення №564 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі по тексту Комісія) утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку №975, та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року №290.

Згідно пунктом 3 Розділу ІІ Положення №564 з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України; приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.

Пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Положення №564 передбачено, що Комісія приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі документів, визначених Порядком №975 та Положенням №530, та інших нормативно-правових актів. Формою роботи Комісії є засідання.

Аналіз наведених норм законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач мав розглянути заяву позивача разом з доданими до неї документами та висновком Закарпатського обласного військового комісаріату у відповідності до вимог Порядку №975 на засіданні Комісії відповідно до Положення №564.

Тобто, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності вирішується відповідачем шляхом прийняття відповідного рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №640/18683/18, а саме зазначено, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватися прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Суд звертає увагу на те, що лист від 22 листопада 2018 року не може вважатись рішенням відповідача про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, оскільки відповідачем не досліджені подані позивачем документи та відсутні висновки щодо відмови в призначенні позивачу грошової допомоги.

Наведене свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги особі, якій встановлено інвалідність, визначеного Положенням №564 та про порушення пункту 13 Порядку №975, яким передбачено обов`язок розпорядника бюджетних коштів прийняти рішення за результатами розгляду цих документів або про призначення та виплату такої допомоги, або про відмову у її призначенні та виплаті.

За таких підстав та встановлених судом обставин, а також враховуючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача в частині неналежного розгляду питання про призначення та виплату або відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності у порядок та спосіб, визначені Порядком №975 та Положенням №564.

Проте, в частині позовних вимог позивача про визнання протиправною відмови відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби відповідно до Порядку №975 та зобов`язання призначити та виплатити таку допомогу, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідачем не вирішено у порядок та спосіб, визначені Порядком №975 та Положенням №564, а тому позовні вимоги у відповідній частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

В частині вимог позивача про вихід за межі позовних вимог суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийте за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача в частині неналежного розгляду питання про призначення та виплату або відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності разом з доданими до неї документами у порядку та спосіб, визначені Порядком №975 та Положенням №564.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови позивача в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок травми отриманої при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан та зобов`язання відповідача призначити та виплатити вказану грошову допомогу. В частині вимог позивача про вихід за межі позовних вимог суд, дійшов висновку про необхідність їх задоволення шляхом визнання протиправними дій відповідача в частині неналежного розгляду питання про призначення та виплату або відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності у порядок та спосіб, визначені законодавством України та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату грошової допомоги разом з доданими до неї документами у порядок та спосіб.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині неналежного розгляду питання про призначення та виплату або відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності у порядок та спосіб, визначені законодавством України.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги від 25 вересня 2018 року разом з доданими до неї документами у порядок та спосіб, визначені законодавством України.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );
Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6; ідентифікаційний код 00034022).

Суддя В.А. Кузьменко