Справа № 932/13263/19
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ім`ям України Провадження № 2а/932/402/20
19 березня 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дудки Євгена Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому прохає суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1446516 від 22 серпня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дудкою Є.М., за ч. 1 ст. 122 КпАП України (а.с. 1-3).
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 серпня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за ч. 1 ст. 122 КпАП України за те, що він, керуючи транспортним засобом у складі тягача марки MAN TGХ 26.440, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки ВЕСТТ 930018, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху. Вказав, що не згоден з таким рішення інспектора поліції та вважає постанову незаконною та протиправною, оскільки на ділянці дороги, де його було зупинено інспектором поліції, не встановлено жодних обмежень для руху транспортних засобів.
Ухвалою від 04 вересня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 листопада 2019 року (а.с. 8).
Ухвалою від 19 березня 2020 року відмовлено у залученні, як третьої особи, на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (а.с. 29-30).
18 грудня 2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не погодився із заявленими вимогами та прохав відмовити у їх задоволенні (а.с. 25). Посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а процедура розгляду ним справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор, однак відеозапис не збережено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання.
В судове засідання позивач не з`явився, у позові прохав розглянути справу за його відсутності (а.с. 3).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов прохав розглянути справу за його відсутності (а.с. 25). З цих підстав, на виконання приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, постановою від 22 серпня 2019 року серії ЕАВ № 1446516 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дудкою Є.М. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України (а.с. 4), відповідно до якої водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом у складі тягача марки MAN TGХ 26.440, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки ВЕСТТ 930018, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пр. Газети «Правда», 40А в м. Дніпрі, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху. Відеозапису вказаного правопорушення суду не надано.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Частина 1 ст. 122 КпАП України встановлює відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг. Відповідно до вимог п. 8.4.в. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі поділяються. Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. На ОСОБА_1 інспектором поліції накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, у розмірі 255 гривень, як на водія, який, керуючи транспортним засобом у складі тягача марки MAN TGХ 26.440, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки ВЕСТТ 930018, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пр. Газети «Правда», 40А в м. Дніпрі, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху. Позивач не погодився із цією постановою, посилаючись на те, що не порушував вимоги забороняючого знаку, а відповідач не надав доказів, що підтверджують правомірність його постанови.
У силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено самого факту зупинки позивача із порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Внаслідок недоведеності цього факту та не надання ним доказів правомірності його дій з винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на позивача штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5-11, 77, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дудки Євгена Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1446516 від 22 серпня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України скасувати.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко