Справа № 815/3004/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2020 року

Київ

справа №815/3004/16

адміністративне провадження №К/9901/25908/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 (суддя - Марин П.П.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 (головуючий суддя - Ступакова І.Г., судді: Бітов А.І., Лук`янчук О.В.) у справі №815/3004/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» (далі - позивач, товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.06.2016 №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 659109,00грн, з яких 439406,00грн за податковим зобов`язанням та 219703,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту, на суму 38126,00грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що господарські операції з реалізації позивачу його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» товарів та підрядних послуг здійснювались на підставі належним чином оформлених первинних документів, які дають можливість встановити їх реальність. За викладеного, позивач вказує, що оскільки факт реалізації повивачу спірних товарів та послуг підтверджено документально, а також доведено зв`язок їх придбання з господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ», висновок контролюючого органу викладений в акті перевірки про порушення позивачем положень податкового законодавства є помилковим, а податкові повідомлення-рішення прийняті на його підставі такими, що підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний адміністративний суд, мотивовано правомірністю формування позивачем податкового кредиту за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» з огляду на те, що належними первинними документами, які також були предметом дослідження під час виїзної перевірки, підтверджено настання реальних правових наслідків, зміну майнового стану сторін, а також безпосередній зв`язок проведених операцій з господарською діяльністю позивача. Суди також зауважили, що чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів у останніх тощо, оскільки добросовісний платник податків, яким є позивач, не може нести відповідальність за правопорушення вчинені іншими суб`єктами господарювання, а тому підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДФС в Одеській області звернулось з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №815/3004/16, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

5. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 28.04.2016 по 06.05.2016 посадовою особою Головного управління ДФС в Одеській області, відповідно до наказу від 27.04.2016 №666 та направлення від 27.04.2016 №1100 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» з питань підтвердження взаємовідносин з платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» за період серпень, жовтень, листопад 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового кредиту) у розмірі 38126,00грн та занижено податок на додану вартість на загальну суму 439406,00грн, у тому числі: за серпень 2015 року на суму 86711,00грн, за жовтень 2015 року на суму 235689,00грн, за листопад 2015 року на суму 117006,00грн.

За результатом проведеної перевірки відповідачем складено акт від 16.05.2016 №131/15-32-14-02/13891525 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.06.2016 №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 659109,00грн, з яких 439406,00грн за податковим зобов`язанням та 219703,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту, на суму 38126,00грн.

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органу щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за результатом договірних відносин з Товариством з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» з огляду на удаваність укладених правочинів, тобто таких, які спрямовані на надання незаконної податкової вигоди з метою ухилення від сплати податків, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних правових наслідків. Обґрунтовуючи свою позицію щодо відсутності факту реального проведення спірних господарських операцій між сторонами, відповідач послався на аналіз узагальненої податкової інформації від 30.12.2015 №2991/7/14-04-22-02-12 щодо Товариства з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» за звітний період декларування податку на додану вартість за серпень-листопад 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками за серпень-листопад 2015 року згідно якої встановлено, що сума податкового кредиту при придбанні товарів/послуг на загальну суму 6169186,30грн задекларована з порушенням пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, податкові зобов`язання при продажу товарів/послуг на загальну суму 6298722,28грн задекларовані з порушенням пункту 185.1 статті 185 та пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України; за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» за серпень-листопад 2015 року надано широкий спектр послуг та здійснено реалізацію значного асортименту різносортних та різнопланових товарів при відсутності придбання цих товарів. Також, відповідачем зазначено, що враховуючи дані аналізу можливості виконання оформлених господарських операцій з використанням наявних на балансі основних засобів, враховуючи об`єми задекларованих операцій, відсутність належної кількості трудових та інших ресурсів з урахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження об`єктів робіт, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого роду діяльності, встановлено формування Товариством з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» штучних податкових зобов`язань з метою надання податкової вигоди контрагентам-покупцям та формування ними штучного податкового кредиту, що призводить до заниження їх податкових зобов`язань по податку на додану вартість.

На переконання контролюючого органу, єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством позивача незаконної податкової вигоди.

При оцінці оспорюваних господарських операцій судами попередніх інстанцій встановлено, що у періоді, в якому проводилася перевірка, позивач (Замовник) на підставі договору підряду від 25.09.2015 №2509 мав взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» (Підрядник) щодо виконання земельних будівельно-монтажних робіт. Згідно умов названого договору Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання силами свого персоналу і з використанням самостійно придбаних матеріалів та устаткування виконати підрядні земельні будівельно-монтажні роботи на об`єкті: «Будівництво інженерних мереж багатоповерхових житлових будівель №1 та №2 та об`єктів їх обслуговування на земельній ділянці 604 у складі 4-5 житлового району ІІІ-4 ж/масиву 41 Котовського, розташованого на землях Крижанівської селищної ради за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Крижанівка».

Також, судами встановлено, що у періоді, в якому проводилася перевірка між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» (Постачальник) було укладено договір поставки товару від 02.10.2015 №0210, згідно умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити партіями у кількості та по цінам, узгодженими сторонами згідно видаткової накладної до договору товар, підтверджений по якості сертифікатами якості, які передаються постачальником в момент передачі покупцю товару згідно акту прийому-передачі документів.

Судами також було встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ», у підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій з вказаним контрагентом було надано копії первинних документів, які також були предметом дослідження під час виїзної перевірки, зокрема договори підряду та поставки товару; специфікації до договору постав; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2015 року; акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2015 року; підсумкові відомості ресурсів; видаткові накладні; рахунки-фактури; податкові накладні, товарно-транспортні накладні; довіреності на отримання товару; виписки АБ «Південний» по рахунку позивача; оборотно-сальдові відомості по рахунку: 631 замовлення, контрагенти: ТОВ «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» за жовтень, листопад 2015 року;

Операції з Товариством з обмеженою відповідальність «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» було належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631, копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. У доводах касаційної скарги Головне управління ДФС в Одеській області вказує, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стало причиною скасування правомірно прийнятих податкових повідомлень-рішень. Зокрема, контролюючий орган посилається на безпідставність формування позивачем податкового кредиту за результатом взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» з огляду на те, що операції здійсненні з вказаним суб`єктом господарювання не мали реального результату. Відповідач вказує, що перевіркою отриманих матеріалів відносно контрагента позивача не підтверджено фактичне проведення господарських операцій, а лише встановлено відсутність матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення основного виду діяльності. На думку контролюючого органу, у розглядуваному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» формувало штучні податкові зобов`язання з метою надання податкової вигоди контрагентам-покупцям з метою формування ними штучного податкового кредиту, що призвело до заниження їх податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

8. У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» не подало заперечення на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

9.1. Підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

9.2. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

9.3. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

9.4. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

9.5. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

10.1. Стаття 1.

10.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

10.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

10.2. Пункт 2 статті 3.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

10.3. Стаття 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

12. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

13. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

14. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

15. Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

16. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судами оскаржуваних судових рішень), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судами оскаржуваних судових рішень), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

18. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у запереченні на позовну заяву та у апеляційній скарзі, та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

19. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, представлених позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення товариством вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент вчинення судами процесуальної дії), є підставою для податкового обліку, та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

20. Застосовуючи вищезазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» до матеріалів справи належним чином оформленими копіями первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, та які містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

Зокрема, судами попередніх інстанцій під час дослідження долучених до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що первинні документи, на підставі яких позивачем було сформовано податковий кредит стосуються господарських операцій за участі контрагента - Товариства з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ», та фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення, а саме придбання товарів та послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт на підставі договорів укладених з метою здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, що узгоджується з основними видами економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ».

Також, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» замовляло виконання будівельно-монтажних робіт у Товариства з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ» з метою виконання своїх зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр реконструкції та будівництва» відповідно до договору генерального підряду від 24.03.2015 №03/24-15 щодо об`єкту газопостачання багатоповерхових житлових будівель №1 та № 2 та об`єктів їх обслуговування на земельній ділянці 604 у складі 4-5 житлового району ІІІ-4 ж/масиву 41 Котовського , розташованого на землях Крижанівської селищної ради за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Крижанівка.

21. На підтвердження зміни майнового стану у результаті здійснення господарських операцій з контрагентом, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» до матеріалів справи долучено банківські виписки про перерахування коштів за товар та послуги, що свідчить про понесення позивачем витрат на їх придбання.

22. Досліджені судами первинні документи, складені за результатом проведених операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ», відповідають вимогам первинних документів встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема містять всі необхідні реквізити, виписані суб`єктом господарювання, який, на момент взаємовідносин з позивачем був зареєстрований платником податку на додану вартість, не був виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебував на обліку в органах державної фіскальної служби. Контролюючий орган у встановленому законом порядку не довів факту підробки, недостовірності чи неналежного оформлення цих документів.

До того ж, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, контролюючий орган в акті перевірки не ставить під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, а також не вказує про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства.

23. Судами попередніх інстанцій правильно взято до уваги, що в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються виключно на узагальненій податковій інформації по вказаному контрагенту позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, в якому проводилася перевірка, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

До того ж, як правильно зауважили суди попередніх інстанцій, чинне початкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів у останніх, а також від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу, оскільки добросовісний платник податків, яким є позивач, не може нести відповідальність за правопорушення вчинені іншими суб`єктами господарювання.

24. Суди попередніх інстанцій на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановили реальність проведення господарських операцій та фактичне придбання позивачем товарів та послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «АУСТЕР-НИКОЛАЕВ».

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

25. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами, за результатом проведення яких Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» було сформовано податковий кредит, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом в акті перевірки, в запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно. Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ОДЕСААГРОГАЗ» підтвердило факт реальності господарських операцій з контрагентом, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій.

27. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, враховуючи норми Податкового кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, що свідчить про необхідність залишення касаційної скарги Головного управління ДФС в Одеській області без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

29. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №815/3004/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду