Справа № 200/427/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року справа №200/427/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 р. (у повному обсязі складено 10 березня 2020 року у м. Словянськ) у справі № 200/427/20-а (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.) за позовом Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 року № щодо сплати штрафу у сумі 7001, 59 грн. (а.с. 2-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 200/427/20-а позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 12 липня 2019 року № на суму 7071,59 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 116-117).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 122-123).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що перевіркою встановлено, що позивач в порушення вимог Податкового кодексу України несвоєчасно сплатив узгоджені податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами із затримкою більше ніж на 30 календарних днів наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, визначених Податковим кодексом України.

За результатами перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 12.07.2019 року.

Апелянт вважає, що термін, визначений п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України не минув, оскільки повинен був обчислюватись саме з дати фактичної сплати (погашення) узгодженої суми податкових зобов`язань дати припинення здійснення платником неправомірної бездіяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідмовлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, наданий відзив, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» є юридичною особою, зареєстроване за адресою: 85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4, (а.с. 9).

За результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» за II квартал 2015 року складено акт від 20.06.2019 року № 462/05-99-49-08/34032208 (а.с. 10-12).

У акті зазначено, що ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» порушило строки сплати рентної плати за користування надрами, визначені самостійно у розрахунку від 06.08.2015 року (за ІІ квартал 2015 року). Строк сплати відповідних платежів настав, згідно з актом, 19.08.2015 року, в той час як фактично кошти перераховані десятьма платежами у травні-червні 2019 року.

На підставі висновків акта відповідачем винесено оскаржене податкове-повідомлення рішення від 12.07.2019 року № , яким нараховано штраф у розмірі 7071,59 грн. (20 % від суми 35357,97 грн.) (а.с. 13).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 12.07.2019 року № щодо сплати штрафу у сумі 7001, 59 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Приписами підпункту 252.1.1. пункту 252.1 статті 252 Податкового кодексу України окреслено, що платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.

За унормуванням пункту 252.3 статті 252 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать: 252.3.1. обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною; 252.3.2. обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл.

За змістом пункту 252.6 статті 252 Податкового кодексу України базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки (пункти 257.2, 257.3 статті 257 Кодексу).

У пункті 257.1. Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзит не транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Пунктом 257.5. Податкового кодексу України обумовлено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було складено податкову декларацію за II квартал 2015 року щодо рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та відправлено її до податкового органу 10.08.2015 року в електронному вигляді та отримано податковим органом (а.с. 18).

За визначенням п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Унормуванням пункту 102.1. Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Приписами п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Враховуючи наведені норми Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що оскаржуваний штраф застосовано поза межами строку, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, оскільки перебіг такого строку закінчився ще у 2018 році.

Верховний Суд в постановах від 28.01.2020 у справі № 520/3161/19 і від 29.01.2020 року у справі № 620/1040/19 сформулював такий правовий висновок: «Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що повноваження щодо визначення грошових зобов`язань податковий орган може реалізувати не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання».

Посилання апелянта на те, що нарахування штрафу можливе лише після сплати боргу, відтак санкції не могли бути застосовані раніше, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

З аналізу статті 102 Податкового кодексу України (а саме пункту 102.4) вбачається, що у разі судового стягнення податкового боргу, строк такого стягнення не обмежується 1095 днями, а відповідний борг не вважається безнадійним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не вживалися заходи у судовому порядку зі стягнення боргу, на який нараховані оскаржувані санкції.

Таким чином, відповідачем не здійснено усіх залежних від нього дій для стягнення боргу та вчасного застосування санкцій за прострочення його сплати.

З урахуванням наведеного, посилання відповідача на неможливість застосування санкцій до моменту самостійної сплати боргу позивачем є безпідставними.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 р у справі № 200/427/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 17 червня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко