Справа № 282/420/20
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/420/20
Провадження № 2-а/282/10/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Вальчук В. В.

при секретарі судового засідання: Демчук В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону четвертої роти УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Пасічника Ярослава Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує, що 05 квітня 2020 року інспектором першого батальйону четвертої роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Пасічником Ярославом Олександровичем винесено постанову серії ЕАК №2345075 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач вважає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП притягнутий незаконно, так як 05.04.2020 року о 17 год. 58 хв. він керуючи транспортним засобом, буксирував напівпричіп з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а не НОМЕР_2 , як зазначено в оскаржуваній постанові; постанова винесена не належною посадовою особою; напівпричіп не є спеціалізованим транспортним засобом, на які слід отримати допуск на перевезення небезпечних вантажів, а макуха соєва не є вибуховою речовиною чи вибуховим виробом в розумінні «Порядку видачі та оформлення свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів», оскільки відноситься не до 1 класу небезпеки, а до класу небезпеки 4.2; при розгляді адмінпротоколу та прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення грубо порушено його права передбачені ст.268 КУпАП.

За таких обставин позивач вважає, що інспектором поліції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому просить суд скасувати постанову інспектора першого батальйону четвертої роти УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Пасічника Ярослава Олександровича серії ЕАК №2345075 від 05.04.2020 року якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява у якій він вказує, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та просить суд слухати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи має місце відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що позивача правомірно притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП, оскільки в його діях вбачалось порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України. Обставини викладені в позовній заяві є суб`єктивною думкою позивача та не підтверджуються будь-якими доказами. За таких обставин просив суд врахувати даний відзив, та відмовити позивачу у позові за безпідставністю вимог.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зокрема дослідивши наданий відповідачем відзив, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАК №2345075 від 05 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії серії ЕАК №2345075 від 05 квітня 2020 року, 05 квітня 2020 року о 17 год. 58 хв. гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем DAF FT XF 105.460 державний номерний знак НОМЕР_3 , буксирував напівпречіп державний номерний знак НОМЕР_2 на якому перевозив небезпечний вантаж, а саме: UN 1386, макуха соєва, 4.2 без допуску ДОПНВ, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

За змістом ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обов`язком доказування, встановленим ст.77 КАС України, не надано належних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, якою встановлена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, відповідач суду не представив.

Крім того, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача, щодо буксирування ним напівпричепу з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а не НОМЕР_2 , як зазначено в постанові, що й підтверджує сам відповідач надаючи до відзиву копії фото з автомобілем та напівпричепом, де номерні знаки останнього не відповідають номерним знакам зазначеним в оскаржуваній постанові, винесеній відповідачем.

Також відповідачем не спростовано доводи позивача, щодо винесення оскаржуваної постанови неналежною посадовою особою; що напівпричіп є спеціалізованим транспортним засобом на який слід отримати допуск на перевезення небезпечних вантажів, а також те, що ним при розгляді справи не було порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд пиходить до висновку про те, що постанова інспектора першого батальйону четвертої роти УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Пасічника Ярослава Олександровича серії ЕАК №2345075 від 05.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.132-1 КУпАП є незаконною, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Керуючись ст.ст.5, 9, 132-1 ч.1, 247, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст.9, 77, 162, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову серії ЕАК №2345075 від 05.04.2020 року, винесену інспектором першого батальйону четвертої роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Пасічником Ярославом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Провадження по справі стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. В. Вальчук