Справа № 340/1648/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1648/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Казанчук Г.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою (а.с.1-7), в якій просила:

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати компенсацій при звільненні з військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 протиправними;

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та утримання оподаткування у вигляді військового збору 1,5 %, розміром 5339,02 грн. отриманого доходу молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити утримане оподаткування у вигляді військового збору 1,5%, розміром 5339,02 грн. молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.24а), сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Ухвалою суду від 25.05.2020 року роз`єднано позовні вимоги у справі №340/1083/20, виділивши у самостійні проваджень позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії:

В провадженні даної адміністративної справи за №340/1648/20 залишені позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.25-26):

- визнання дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та утримання оподаткування у вигляді військового збору 1,5 %, розміром 5339,02 грн. отриманого доходу молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 протиправними;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити утримане оподаткування у вигляді військового збору 1,5%, розміром 5339,02 грн. молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Позов ОСОБА_1 мотивує тим, що в період з 30.09.2016 року по 29.11.2019 року вона проходила військову службу в Збройних Силах України за контрактом. За цей період їй було нараховано грошове утримання військовослужбовця, з якого було утримано податки та військовий збір, зокрема за період коли ОСОБА_1 приймала участь в антитерористичній операції (надалі АТО). Оскільки згідно норм Податкового Кодексу України ОСОБА_1 , як особа яка приймає участь в АТО, повинна звільнена від сплати військового збору, натомість військовою частиною протиправно обраховано даний вид збору із її грошового забезпечення. Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі (а.с.37-44). Згідно картки особового рахунку війська 148/395 за період 2017-2019 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , в якій зазначаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме грошове забезпечення ОСОБА_1 за період безпосередньої участі в АТО/ООС, яке не оподатковувалося військовим збором 1,5%. Оподаткування військовим збором здійснювалося з грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 одержаного саме у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби за контрактом, оскільки така позиція викладена в листі ДФС України від 25.01.2016 року №804/М/99-99-17-03-03-14.

Позивачка правом на подання відповіді на відзив не скористалась.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по справі ОСОБА_1 , позивачка) в період з 30 вересня 2016 року по 29 листопада 2019 року проходила військову службу в Збройних Силах України за контрактом (а.с.14-19). Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 29.11.2019 року №450 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.08.2019 року №124-РС, вважати таким, що « 29» листопада 2019 року справи та посаду здав і вибув для взяття на військовий облік до Кропивницького районного військового комісаріату Кіровоградської області.

Вказаним наказом встановлено, що позивачку з « 29» листопада 2019 року виключено із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. Її календарна вислуга років у Збройних Силах становить 03 роки 01 місяць 28 днів.

Таким чином, з вищевикладеного суд убачає, що правомірність обчисленні із грошового забезпечення суми військового збору за період проходження військової служби позивачкою, є предметом позову у даній справі, який передано на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що відповідачем протиправно обчислено військовий збір із її грошового утримання за період усього проходження нею військової служби (2017 2019 роки), оскільки вона брала участь в антитерористичній операції, а відтак звільнена від сплати військового збору.

Відповідач заперечуючи проти таких доводів, зазначає, що військовий збір обрахована із грошового забезпечення позивачки лише у періодах, коли остання не приймала участь в АТО/ООС, натомість у періодах, коли позивачка приймала участь в АТО/ООС, із грошового забезпечення виплачувалось без сплати військового збору.

Відповідно до пункту 16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно абзацу а) підпункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Отже, відповідач у взаємовідносинах щодо нарахування та сплати військового збору із грошового зобов`язання позивача є податковим агентом.

У пункті 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Згідно пункту 16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС).

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Позивачем до позову долучена довідка від 16.02.2020 року №5/129 про те, що ОСОБА_1 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області із зазначенням періодів (а.с.22)

Відповідачем, на виконання вимог ухвали суду, до відзиву долучено довідку про суму обрахованого військового податку із нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби під час прийняття участі в АТО/ООС від 10.06.2020 року №0989/3/93 (а.с.41-43).

Спору щодо періодів безпосередньої участі позивачки в АТО/ООС, між сторонами в даній справі не заявлено.

Дослідивши зміст описаних документів, суд дійшов висновку про те, що з грошового забезпечення ОСОБА_1 у періоди, коли вона безпосередньо приймала участь в антитерористичній операції, військовий збір обраховано не було. Водночас, у періоди, коли позивачка проходила військову службу та не була залучена до сил та засобів АТО/ООС, відповідачем правомірно обраховано із грошового забезпечення позивачки, військовий збір у розмірі 1,5%.

Згідно статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава гарантує військовослужбовцям, зокрема, грошове забезпечення, яке виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

При цьому відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV ПК України не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 ПКУ.

Враховуючи зазначене вище, оскільки об`єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до складу якого включаються доходи у вигляді грошового забезпечення, отримані військовослужбовцями у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби (крім військовослужбовців строкової служби, у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу у вигляді грошового забезпечення), такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 відсотка.

Суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності дій відповідача щодо обкладення військовим збором грошове забезпечення позивачки, як безпідставні, оскільки ПК України чітко визначено, що військовий збір не сплачується лише у періоди безпосередньої участі особи в АТО/ООС.

Аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність протиправних дій відповідача щодо обрахунку військового збору із суми грошового зобов`язання позивачки за періоди, коли остання не була задіяна в АТО/ООС, а відтак в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовна вимога про зобов`язання військову частину виплатити утримане оподаткування у вигляді військового збору є похідною вимогою від позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо обрахунку військовим збором.

Оскільки суд дійшов висновку про правомірність обрахунку військовим збором нараховане позивачці грошове забезпечення у періоди, коли остання не брала участь в АТО/ООС, а відтак похідна позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваних дій є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивачкою не були заявлені вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для присудження позивачці судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246 250, 255, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук