Справа № 640/12949/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 червня 2020 року справа № 640/12949/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування пенсії за віком без урахування страхового стажу за період з 07 лютого 1981 року по 01 червня 1981 року; 2) зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату пенсії з 10 жовтня 2018 року з урахуванням страхового стажу за період з 07 лютого 1981 року по 01 червня 1981 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач безпідставно виключив із страхового стажу період навчання у Київському політехнічному інституті з 07 лютого 1981 року до 01 червня 1981 року, що суперечить нормам Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» оскільки факт наявності у нього спірного трудового стажу підтверджується дипломом та довідкою, що видана на підставі архівних даних Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/12949/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що до страхового стажу не враховано період з 07 лютого 1981 року до 01 червня 1981 року перебування позивача на лагерних зборах у військовій частині у зв`язку з тим, що Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» такий вид служби, як перебування на військових зборах не передбачено.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до видів військової служби віднесено військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, а тому наведення відповідачем неповного переліку видів військової служби, визначених цим законом є не коректним; описку, допущено у прохальній частині позовної заяви, а саме слово «перерахунок» замінити словом «нарахування», оскільки оскаржуються дії відповідача саме щодо не нарахування пенсії у відповідному розмірі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 10 жовтня 2018 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із матеріалів пенсійної справи, 04 лютого 2019 року позивачу з 10 жовтня 2018 року призначена пенсія за віком, проте відповідач при визначенні загального трудового стажу для розрахунку пенсії не зарахував період з 07 лютого 1981 року до 01 червня 1981 року.

07 травня 2019 року, не погоджуючись з виключенням із трудового стажу періоду з 07 лютого 1981 року до 01 червня 1981 року, позивач направив відповідачу заяву, відповідно до якої, вважає безпідставним виключення вказаного періоду із стажу роботи та просить врахувати вказаний період при призначенні пенсії.

03 червня 2019 року відповідачем направлено позивачу лист №118912/02/А-6790/1, в якому зазначено, що до стажу зараховано період навчання позивача у Київському політехнічному інституті з 01 вересня 1975 року по 06 лютого 1981 року відповідно до статті 53 Закону України «Про освіту»; правовий статус військовослужбовців визначається відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», цим Законом такий вид служби як «перебування на військових зборах» не передбачений.

Судом встановлено, що позивач на підставі наказу від 25 серпня 1975 року №626-с зарахований з 01 вересня 1975 року студентом першого курсу електроенергетичного факультету денної форми навчання Київського політехнічного інституту та на підставі наказу від 01 червня 1981 року №311-с відрахований з інституту в зв`язку із закінченням електротехнічного факультету денної форми навчання, отриманням диплома серія НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 та в зв`язку з закінченням лагерних зборів, що підтверджується копією диплому та архівною довідкою Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 10 травня 2018 року №367.

За результатами військової підготовки при Київському політехнічному інституті позивачу наказом МО СССР від 19 травня 1981 року №0347 присвоєно військове звання «лейтенант», що підтверджується військовим білетом від 10 червня 1981 року серія НОМЕР_3 .

До трудової книжки позивача серія НОМЕР_4 на підставі диплому № НОМЕР_5 внесено запис про навчання в Київському політехнічному інституті з 01 вересня 1975 року по 06 лютого 1981 року.

Проте, як стверджує позивач та відповідно до архівної довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 10 травня 2018 року №367, диплом ним отримано після закінчення лагерних зборів.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років.

Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 13 Порядку проведення військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48 (далі по тексту - Порядок №48) військова підготовка здійснюється у формі навчальних занять, самостійної роботи, практичної підготовки, навчального збору, контрольних заходів.

Відповідно до частини другої пункту 15 Порядку №48 навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти та відповідно до пункту 19 завершується складенням екзамену.

Відповідно до частини другої пункту 1 розділу ІІІ Інструкції про організацію військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженої наказом Міністерства оборони України, Міністерства освіти і науки України 14 грудня 2015 року № 719/1289 (далі по тексту - Інструкція) військова підготовка включається до освітніх (освітньо-професійних чи освітньо-наукових) програм підготовки та навчальних планів вищого навчального закладу, здобувачі вищої освіти якого проходять військову підготовку як окрему навчальну дисципліну, і складається з теоретичного і практичного курсів військової підготовки у військовому навчальному підрозділі або у вищому військовому навчальному закладі, комплексних практичних занять з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки на базі військових частин або навчальних центрів вищих військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів) та навчального збору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна та є складовою учбового процесу та підлягає зарахуванню до його загального страхового стажу.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі №636/1332/17.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту Порядок №637).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Суд звертає увагу на те, що запис в трудовій книжці позивача зроблено на підставі диплому серія НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який містить лише роки навчання позивача з 1975 року по 1981 рік.

В архівній довідці Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 10 травня 2018 року №367 зазначено відомості про конкретні періоди навчання позивача в Київському політехнічному інституті з 01 вересня 1975 року по 01 червня 1981 року, включаючи лагерні збори.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач не уповноважений коригувати терміни навчання позивача, оскільки вони закріплені наказами навчального закладу про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування пенсії за віком без урахування страхового стажу за період з 07 лютого 1981 року до 01 червня 1981 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 10 жовтня 2018 року з урахуванням до страхового стажу періоду з 07 лютого 1981 року до 01 червня 1981 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 );
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко