Справа № 260/1790/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1790/19 пров. № А/857/4629/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській обл. про визнання протиправною та скасування податкової вимоги (суддя суду І інстанції: Рейті С.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 00 хв. 27.02.2020р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 02.03.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

05.12.2019р. (згідно поштової квитанції ТзОВ «Нова Пошта») ОСОБА_1 (надалі позивач, платник податків) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській обл. № 260978-52 від 04.10.2019р.; стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській обл. понесені судові витрати (а.с.6-8).

Ухвалою суду від 13.01.2020р. клопотання позивача про заміну неналежного відповідача задоволено; замінено неналежного відповідача Головне управління ДФС у Закарпатській обл. на належного - Головне управління ДПС у Закарпатській обл. (надалі відповідач, податковий орган, ГУ ДПС у Закарпатській обл.) (а.с.41-42).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с.2-3).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.60-63).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.69-73).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач є власником приміщення комплексу обробітку рослинних кормів (об`єкт нежитлової нерухомості), основним видом діяльності Фізичної особи-підприємця /ФОП/ ОСОБА_1 є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, тобто, позивач є сільськогосподарським виробником.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2019р. в справі № 0340/1905/18, правовий аналіз приписів пп.266.2.2 «ж» п.266.2 ст.266 Податкового кодексу /ПК/ України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. За визначенням пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави і розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження щодо цілей глави і розділу XIV ПК України не означає, що в інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Об`єкт нерухомості, який належить позивачу на праві приватної власності і щодо якого контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є спорудою, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, що підтверджується довідкою Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської обл. № 275/03-15 від 04.09.2019р.

Пільга, встановлена пп.266.2.2 «ж» п.266.2 ст.266 ПК України стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Звідси, спірна податкова вимога № 260978-52 від 04.10.2019р. є протиправною та не відповідає вимогам закону.

Про існування повідомлення-рішення № 0-0709 від 23.05.2019р. позивач дізнався лише після отримання відзиву відповідача, додатком до якого було надано копію вказаного повідомлення-рішення. Відповідачем не надано доказів про направлення та про отримання ним вказаного повідомлення-рішення.

Позивачем ГУ ДПС у Закарпатській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке також відповідає усталеній судовій практиці по наведеній категорії справ (а.с.89-92).

При цьому наголосив на тому, що позивач особисто отримав у Мукачівському управлінні ГУ ДПС у Закарпатській обл. податкові повідомлення-рішення № 0-0709 від 23.05.2019р. на суму 20 грн. 25 коп., № 0-0709 від 23.05.2019р. на суму 29 грн. 90 коп., № 03-0709 від 23.05.2019р. на суму 32062 грн. 48 коп.

Згідно ІКП платник здійснив 27.05.2019р. сплату податкових повідомлень-рішень № 0-0709 від 23.05.2019р. на суму 20 грн. 25 коп., № 0-0709 від 23.05.2019р. на суму 29 грн. 90 коп. в сумі 245 грн. 12 коп. при наявній переплаті.

Звідси, відповідачем виставлено податкову вимогу № 260978-52 від 04.10.2019р. про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яку направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та вручено адресату 26.11.2019р.

Також правомірність прийняття вищезазначеного податкового повідомлення-рішення є предметом судової справи № 260/701/20.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с.9-12).

Водночас, позивач має статус ФОПа, основним видом діяльності якого є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.16), а також є платником єдиного податку згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 25.01.2012р. (а.с.15) і перебуває на спрощеній системі оподаткування за такими видами діяльності: 01.11.0 вирощування зернових та технічних культур, 51 оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі (а.с.15).

Позивач є власником об`єкту нежилої нерухомості приміщення комплексу обробітки рослинних кормів, загальною площею 861,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2 Гагаріна АДРЕСА_3 в АДРЕСА_4 Гулак АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36) (а.с.17-25).

Відповідно до довідки Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської обл. № 275/03-15 від 04.09.2019р. приміщення вказаного комплексу використовуються в сільськогосподарській діяльності (а.с.26).

23.05.2019р. відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № 03-0709, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2018 року на загальну суму 32062 грн. 48 коп. (а.с.34).

Докази вручення особисто позивачу цього повідомлення-рішення або скерування його позивачу засобами поштового зв`язку під час судового розгляду не представлено.

За даними відповідача станом на 03.10.2019р. у позивача наявний податковий борг у розмірі 32062 грн. 48 коп. по платежу «Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості», що стверджується даними облікової картки платника податків (а.с.55-56).

Виникнення податкового боргу у позивача зумовлено несплатою у строки, встановлені ПК України, податкового зобов`язання, визначеного згідно податкового повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р.

Позивачем спірне податкове повідомлення-рішення не оскаржувалося в установленому порядку, а тому податкове зобов`язання є узгодженим і набуло статусу податкового боргу.

По причині наведеного, позивачу виставлено податкову вимогу № 260978-52 від 04.10.2019р. про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями в загальному розмірі 32062 грн. 48 коп.

Вказана вимога направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена адресату 26.11.2019р. (а.с.33).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не оскаржувалося в установленому порядку податкове повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р., останнім не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, через що у позивача виник податковий борг в розмірі 32062 грн. 48 коп.

По причині наведеного, відповідачем правомірно скеровано позивачу спірну податкову вимогу.

Між тим, колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Із змісту заявленого позову слідує, що свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він є сільськогосподарським виробником, у його власності перебуває об`єкт нерухомості - приміщення комплексу обробітки рослинних кормів, який використовується в сільськогосподарській діяльності.

З урахуванням викладеного, він має право на пільгу, яка визначена приписами пп.266.2.2 «ж» п.266.2 ст.266 ПК України.

Водночас, в поданій апеляційній скарзі позивач наголосив на тому, що податкове повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р. він не отримував, а відтак податкове зобов`язання є неузгодженим.

Отже, вказані обставини складають предмет доказування у розглядуваній справі.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що факт отримання документів платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що документи належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місцезнаходження або податкову адресу.

Підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є податковим боргом.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп.«е» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.

За змістом п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З наведеного слідує, що право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, виникає лише на 11-й день після отримання платником податкового повідомлення-рішення за умови неініціювання процедури оскарження такого рішення контролюючого органу.

Під час судового розгляду з`ясовано, що відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р., яким визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2018 року на загальну суму 32062 грн. 48 коп.

Разом з тим, доказів надсилання цього податкового повідомлення-рішення за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення йому вказаного повідомлення-рішення суду не надано.

При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголосив на тому, що позивач особисто отримав податкове повідомлення-рішення у Мукачівському управлінні ГУ ДПС у Закарпатській обл., однак достовірних доказів на підтвердження цієї обставини не надав.

Факт сплати позивачем суми податків по іншим податковим повідомленням-рішенням, які були також були винесені 23.05.2019р., не може вважатися підтвердженням вручення позивачу спірного податкового повідомлення-рішення під розпис.

Водночас, позивач категорично заперечує факт скерування або вручення йому вказаного податкового повідомлення-рішення.

Отже, фактично податкове повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р. не було скеровано на адресу позивача та не вручено йому особисто, що дає підстав вважати такі документи неврученими у розумінні п.42.2 ст.42 ПК України. Відтак, грошові зобов`язання, визначені у вказаному податковому повідомленні-рішенні, не набули статусу узгоджених, що, відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу.

Аналогічні доводи щодо невручення позивачу копії податкового повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р. наведені у позовній заяві ОСОБА_1 від 16.03.2020р., в якій він фактично оскаржує згадане повідомлення-рішення (а.с.96-98).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що складення відповідачем податкової вимоги № 260978-52 від 04.10.2019р. є передчасним, оскільки сума грошового зобов`язання, визначеного ОСОБА_1 у податковому повідомленні-рішенні № 03-0709 від 23.05.2019р., не набула статусу узгодженого, відтак підстави для надіслання ГУ ДПС у Закарпатській обл. податкової вимоги платнику податків є відсутніми.

Щодо решти доводів позивача колегія суддів вважає, що такі стосуються правомірності визначення податкового зобов`язання та правильності складання податкового повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р., а відтак не можуть бути предметом розгляду в справі щодо оскарження податкової вимоги, яка стосується виникнення у позивача податкового боргу.

Звідси, розгляд таких доводів позивача не матиме будь-якого впливу на правомірність спірної податкової вимоги без оскарження самих податкових повідомлень-рішень.

Водночас, за твердженнями відповідача вказане повідомлення-рішення оскаржується позивачем в судовому порядку (справа № 260/701/20).

Додатково колегія суддів підкреслює, що доводи позивача про невручення йому податкового повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р., про наявність якого він дізнався з відзиву на заявлений ним позов, не можна вважати зміною підстав позову шляхом визначення нових обставин.

Також вирішуючи наведений спір, суд першої інстанції виходив лише з фактів узгодження суми податкових зобов`язань, відсутності оскарження податкового повідомлення-рішення № 03-0709 від 23.05.2019р., тобто, з урахуванням наведених обставин дійшов помилкового висновку про узгодженість визначених відповідачем сум грошових зобов`язань.

Колегія суддів враховує правову позицію, яка викладена у постановах Касаційного адміністративного суду від 11.07.2019р. у справі № 826/18377/14, від 19.03.2019р. у справі № 808/8020/14, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, заявлений позивачем позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з наведених мотивів.

Також в порядку ст.139 КАС України належить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви (768 грн. 40 коп. - а.с.4) та апеляційної скарги (840 грн. 80 коп. та 311 грн. 80 коп. - а.с.67, 80), а всього 1921 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. в адміністративній справі № 260/1790/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати винесену Головним управлінням ДПС у Закарпатській обл. податкову вимогу № 260978-52 від 04.10.2019р. на суму 32062 грн. 48 коп. несплаченого податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській обл. (юридична адреса: 88000, м.Ужгород, вул.Волошина, 52; ) судові витрати за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 17.06.2020р.