Справа № 520/3017/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 червня 2020 р. № 520/3017/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська 46, ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Харківській області №1245 від 27.02.2020 року про проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що норма права не є підставою для проведення фактичної перевірки, натомість під поняттям "підстава для проведення фактичної перевірки" слід розуміти фактичні обставини, які в цій нормі закріплено. Водночас наказ № 1245 від 27.02.2020 року не містить посилання на безпосередню підставу для призначення та проведення фактичної перевірки, а саме в наказі не зазначено, яка ж інформація стала підставою для його видачі. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 10.03.2020 р. була надіслана позивачу та отримана ним 16.03.2020р.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 10.03.2020 р. була надіслана відповідачу та отримана ним 12.03.2020 р.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в позовній заяві зазначено, що в оскаржуваному наказі від 27.02.2020 року № 1245, окрім правових, мають бути наявні фактичні підстави для проведення перевірки. Водночас в п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України закріплено, що у наказі зазначаються підстави для проведення перевірки визначені Кодексом. Позивач же висуває додаткові, не передбачені статтею, вимоги до реквізитів наказу. Відсутність опису фактичних обставин, з наявністю яких пов`язано його видання підставою для задоволення позову бути не може, оскільки зазначати такі відомості нормами ПК України не вимагається, а стаття 81 ПК України платником податків тлумачиться на власний розсуд. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що в оскаржуваному наказі відсутні будь-які посилання на норми законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які надають право та можливість податковому органу реалізовувати відповідні функції контролю. Зі змісту оскаржуваного наказу № 1245 від 27.02.2020 року об`єктивно не можливо встановити наявність якої саме інформації стала підставою для призначення перевірки, яких обставин стосується така інформація, які порушення зафіксовано в ній. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до наказу № 1245 від 27.02.2020 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )" контролюючим органом було призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 02.03.2020 року. Перевірку провести за період діяльності з 14.02.2020 року по дату завершення перевірки, метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 14, 23).

На виконання приписів чинного законодавства контролюючим органом були складені направлення на перевірку № 1494 від 28.02.2020 р. та № 1493 від 28.02.2020 р. (а.с. 30 31).

Позивач не допустив відповідача до проведення перевірки про що останнім був складений акт №1278/20-40-05-10-09/ НОМЕР_1 "Про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки" (а.с. 15 17, 32 34).

В пояснення позивач серед причин недопуску вказав, що наказ № 1245 від 27.02.2020 року складений з порушенням приписів чинного законодавства (а.с. 18, 35).

Вважаючи оскаржуваний наказ № 1245 від 27.02.2020 року протиправним та таким, що порушує права позивача, останній звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Правовідносини, які склалися в зазначеному спорі регулюються податковим законодавством України. Єдиним кодифікованим нормативно-правовим актом, який регулює податкові відносини є Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: зокрема: п.п.80.2.5 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.п 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Позивач обґрунтовував незаконність наказу тим, що у контролюючого органу повинні бути підстави для проведення перевірки, встановлені п. 80.2 ст. 80 ПК України, водночас у спірному наказі лише зазначено посилання на п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, проте, останній не містить в собі даних щодо підстав для проведення перевірки за вказаною нормою у розрізі того, наявність якої інформації, отриманої в установленому законодавством порядку свідчить про порушення позивачем вимог законодавства.

Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що у даних спірних правовідносинах у відповідача відсутня одна із обов`язкових підстав для проведення фактичної перевірки, зокрема, за п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Аналізуючи спірний наказ № 1245 від 27.02.2020 року суд зазначає, що окрім підстави пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України зазначено, що перевірка буде проводитися з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд критично ставиться до вказаних тверджень, оскільки фактична перевірка позивача мала на меті не лише здійснення контролю за дотримання вимог законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а й здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 19-1.1.16.); проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.17); забезпечення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої (п.п.19-1.1.20) та інше.

В свою чергу, суд приходить до висновку, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення таких перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не в будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, така перевірка може бути призначена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 816/3238/15 від 15.05.2020 року.

Суд зауважує, що є обґрунтованою правова позиція позивача щодо недотримання контролюючим органом у оскаржуваному наказі вимог щодо його визначеності та чіткості, зокрема в наказі № 1245 від 27.02.2020 року, поміж предметів фактичної перевірки, контролюючим органом вказано обставини, з приводу перевірки яких фактична перевірка призначається в порядку п.п. 80.2.2. та п.п. 80.2.5 . п. 80.2. ст. 80 ПК України, а саме щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що наявність в Головного управління ДПС у Харківській області однієї з підстав, визначених в п. 80.2 ст. 80 ПК України надає можливість перевіряти весь перелік питань, закріплених в п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, виходячи з наступного.

Положеннями п.п. 75.1.3. п.75.1. ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як було зазначено вище, з огляду на положення ст. 80 ПК України, жодна з окреслених у п.п. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2. ст. 80 ПК України підстав фактичної перевірки не охоплює одночасно та одразу усіх питань як предмету фактичної перевірки згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України.

У зв`язку з чим, призначаючи фактичну перевірку з підстави, передбаченої п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України орган податкового контролю вправі здійснювати перевірку виключно з вказаних питань, інші питання, а ні ж ті, що пов`язані з виробництвом та обігом підакцизних товарів під час проведення такої перевірки не досліджуються (не перевіряються). Тобто, п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України передбачає вичерпний перелік обставин, з приводу перевірки яких може бути призначена фактична перевірка.

Водночас, у спірних правовідносинах контролюючий орган призначивши фактичну перевірку на підставі п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України, в наказі №1245 від 27.02.2020 року предметом цієї перевірки визначив увесь спектр питань згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України, хоча п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України охоплює лише частину з них, що свідчить про факт явної та однозначної невідповідності між обраною суб`єктом владних повноважень юридичною підставою для прийняття наказу (п. 80.2.5 ст. 80 ПК України) та визначеним у тексті спірного наказу предметом перевірки. Положення п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України не мають жодного відношення ані до регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, ані до оформлення трудових відносин з працівниками, позаяк підстави для призначення фактичних перевірок з цих питань передбачено іншими підпунктами ст. 80 ПК України, на які контролюючий орган при виданні наказу не посилався.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного суду приходить до висновку про невідповідність оскаржуваного наказу як вимогам податкового законодавства, так і приписам ст. 2 КАС України, що свідчить про його протиправність та має наслідком скасування такого наказу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278, п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська 46, ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити в повному обсязі

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Харківській області №1245 від 27.02.2020 року про проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська 46, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до приписів п. 3 Прикінцевих положень до КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 16 червня 2020 року.

Суддя Н.А. Полях