Справа № 751/1886/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/1886/20 Суддя (судді) першої інстанції: Цибенко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Драпогуз Тамари Василівни на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Драпогуз Тамари Василівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Драпогуз Тамари Василівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАК № 2250239 від 15.03.2020 року по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постанова про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАК № 2250239 від 15.03.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Драпогуз Тамарою Василівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Драпогуз Т.М. 15 березня 2020 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАК № 2250239, якою до ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно цієї постанови 15.03.2020 року о 16 год. 00 хв. в м. Чернігові по пр -ту Миру, 23, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Т 280 з номерним знаком НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух тільки прямо», здійснивши поворот ліворуч, та вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», здійснивши проїзд в зоні дії цього знаку, чим порушив вимоги розділу 33 ПДР.

Вважаючи вказану постанову протиправною, та такою що винесена з порушенням норм права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.1. ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальника.

Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості та необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік та класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються розділом 33 ПДР.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, наказовий знак 4.1 «Рух прямо» - дозволяє рух лише прямо. Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений, а також, установлений на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя.

Як вбачається з схеми розміщення знаків на ділянці дороги за перехрестям вул. Полуботка та вул. П`ятницької встановлено знак 4.1., а на наскрізний проїзд між вулицями Полуботка та Шевченка з обох сторін позначений знаками 3.2.

Згідно п. 1.10. ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, заборонний знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» - забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Дія знаку не поширюється на: 1) транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; 2) на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); 3) на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Як було встановлено у суді першої інстанції, позивач, керуючи автомобілем, в м. Чернігові по вул. Г.Полуботка в напрямку Красної площі, здійснив поворот ліворуч до вул. Шевченка по наскрізній дорозі між вулицями Полуботка та Шевченка, яка з обох сторін позначена знаками 3.2. Автомобіль позивача Mercedes-Benz Т 280 з номерним знаком НОМЕР_1 , позначений розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю». При вирішенні справи на місці інспектором поліції були роз`яснені позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП, процесуальних порушень з боку відповідача виявлено не було.

Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 та довідкою до акта огляду МСЕК № 498045 від 18.07.2019 року.

Твердження відповідача про те, що перетин вулиць Г.Полуботка та Шевченка є не перехрестям, а є прилеглою територією колегія суддів спростовує з огляду на наступне.

Перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

В свою чергу прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки,автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Як вбачається з графічних матеріалів доданих до справи, перетин вулиць Г.Полуботка та Шевченка знаходяться на одному рівні, мають однакове дорожнє покриття, передбачає наскрізний проїзд для певних категорій транспортних засобів, отже вказана ділянка дороги, а саме поворот ліворуч до Драматичного театру з вул. Полуботка є перехрестям.

Таким чином, дія знаку 4.1, який встановлено за перехрестям вул. Г.Полуботка та вул. П`ятницької закінчується на уявній лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг найближчого перехрестя, в даному випадку - перетин вулиць Полуботка та наскрізної дороги між вулицями Г.Полуботка та Шевченка.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що позивачем не було допущено порушення правил дорожнього руху, а тому склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що приймаючи спірну постанову відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до законодавчих приписів, а відтак дії по складанню постанови не можуть бути визнані незаконними.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Драпогуз Тамари Василівни залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.