Справа № 520/382/20
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 червня 2020 р. № 520/382/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Кухар М.Д.,

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участі: представника позивача - Біленького Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про накладення арешту на кошти ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- накласти адміністративний арешт коштів на відкритих рахунках в банках платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), а саме: МФО НОМЕР_2 , ПАТ "БАНК ВОСТОК", номер рахунку НОМЕР_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача, які полягають у не допуску посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області до проведення перевірки суперечать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Справу просив розглядати за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що до ГУ ДПС у Харківській області надійшла інформація щодо можливого порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З підстав передбачених п. п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Харківській області видано наказ №2373 від 22.11.2019 «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )» з метою здійснення контролю за дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у сфері роздрібної та оптової торгівлі.

На підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області №2373 від 22.11.2019 та направлень на перевірку від 26.11.2019 №557, №558 посадовими особами ГУ ДПС у Харківській області здійснено вихід на фактичну перевірку за місцем фактичного провадження діяльності по господарському об`єкту ФО-П ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час виходу на перевірку, посадовими особами контролюючого органу були пред`явлені направлення на перевірку разом із службовими посвідченнями представнику НОМЕР_4 -П ОСОБА_1 , ознайомлено та надана копія наказу ГУ ДПС у Харківській області №2373 від 22.11.2019, однак представником відповідача Михайловським Р.В. відмовлено в допуску до проведення фактичної перевірки.

У зв`язку із не допуском до перевірки посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області, на виконання п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, складено акт у двох примірниках №1844/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 від 13.12.2019 «Про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки», який особисто під підпис наданий представнику ФО-П Верещак А. В., письмові пояснення якого щодо підстави недопуску зводилися до підставою для не допуску слугувала: «...наказ ГУ ДПС у Харківській області №2373 від 22.11.2019 не відповідає вимогам податкового законодавства».

За наявності обставин, що визначені п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, в.о. начальника Головного управління ДПС у Харківській області 11.01.2020 прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с.8).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені у статті 94 Податкового кодексу України.

Згідно положень п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно положень п. 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: 94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; 94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; 94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; 94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; 94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; 94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявністю хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК України обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що фактичною підставою для прийняття рішення про накладення адміністративного арешту майна слугував факт відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення у відношенні нього позапланової виїзної перевірки.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, на думку контролюючого органу, пов`язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно з п. 2 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною 2 ст. 283 КАС України передбачено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Головне управління ДПС у Харківській області 22 листопада 2019 року звернулось до суду з заявою, що подана в порядку ст. 283 КАС України, про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.

Втім ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №520/383/20 заяву Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку ст. 283 КАСУ - повернуто заявнику.

Таким чином, доказів підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна не надано, судом вказаних обставин не встановлено.

Відтак, контролюючий орган звернувся до суду з даною позовною заявою без встановленого Законом підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з пп. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у п. 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, на час звернення до суду та розгляду справи, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача фактично припинило свою дію, у зв`язку зі спливом 96 годин для визнання арешту обґрунтованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №820/2312/17 від 15.05.2018, в постанові по справі №820/4710/16 від 15.05.2018, та в постанові по справі №820/2040/17 від 22.05.2018р.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) про накладення арешту на кошти залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 18 червня 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.