Справа № 360/1729/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

18 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1729/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач, Адміністрація Держприкордонслужби), в якому позивач після уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття до розгляду заяви про призначення/перерахунку пенсії від 26.02.2020, нездійснення оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах позивачу та ненаправлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для прийняття рішення щодо призначення пенсії;

- зобов`язати відповідача прийняти заяву про призначення/перерахунок пенсії позивача та здійснити оформлення та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всі необхідні документи з поданням для призначення позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах на підставі вимог пункту «а» ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ та підпункту «а» пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17 липня 1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив дійсну військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 14.08.2003 по 10.08.2019, під час якої приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та в операції Об`єднаних сил в Луганській області, у зв`язку з чим позивачу було надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 04 серпня 2015 року. Відповідно до Закону України Про запобігання корупції не займав відповідальне та особливо відповідальне становище.

09.08.2019 відповідачем видано наказ № 358-о/с, відповідно до витягу з якого старшого прапорщика ОСОБА_2 (П-018478), старшого техніка групи логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з військової служби наказом начальника загону від 10.07.2019 № 317-о/с за пунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас, без права носіння військової служби.

25.02.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсії.

06.04.2020 на адресу позивача надійшов лист відповідача № 11/Ф-3361 від 24.03.2020, в якому було повідомлено, зокрема, що відповідно до витягу з наказу начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 09 серпня 2019 року № 358-ос на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини загальна вислуга років становить 36 років 05 місяців 19 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 19 років 06 місяців 17 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом а ст. 12 Закону № 2262. Тому відсутні підстави для прийняття уповноваженим структурним підрозділом Адміністрації Держприкордонслужби від позивача заяви про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Луганському прикордонному закону на підготовку відповідних документів.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки він був звільнений зі служби 10 серпня 2019 року та на день звільнення має вислугу 24 роки і більше, тому має право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до вимог пункту а ст. 12, ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, та Постанови № 393.

Ухвалою суду від 28.04.2020 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 12.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 64-68), в якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з наказом начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10.07.2019 № 317-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу.

На дату закінчення проходження військової служби календарна вислуга років позивача становить 19 років 06 місяців та 16 днів; загальна вислуга років позивача становить 36 років 05 місяців та 19 днів.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-ІV Про Державну прикордонну службу України пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом «а» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше (вислуга років позивача станом на день його звільнення у календарному обчислені становить - 19 років 06 місяців та 16 днів).

Разом з тим, в пункті «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ зазначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Враховуючи дату народження позивача 21.10.1980, станом на дату звільнення він не досяг 45-річного віку.

З огляду на вищевикладене законодавець встановив вичерпний перелік умов, за якими особа набуває права на призначення пенсії по вислузі років, а саме: 1) звільнення зі служби; 2) наявність необхідної календарної вислуги років на дату звільнення з військової служби; 3) досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку; 4) наявність страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.

Позивач не відповідає жодній із зазначених умов, що надавали б йому право для призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом а статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" "д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба.

Пунктом 1 Постанови № 393 встановлено, що для призначенні пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішній справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

За приписами підпункту «в» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема, один місяць служби за півтора місяця на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

На момент звільнення позивача з військової служби загальна вислуга років (календарна разом з пільговою) складала 36 років 05 місяців та 19 днів, що має значення лише для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення, у відповідності із приписами статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що законодавець чітко визначив, що набуття права на пенсію за вислугою років можливе лише за наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги років (24 календарних роки), а не вислуги років, обчисленої на пільгових умовах.

Щодо оформлення документів для призначення пенсії відповідач зазначив таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Державної прикордонної служби особами звільненими з військової служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23 травня 2011 № 372 «Про визначення єдиного уповноваженого структурного підрозділу, на який покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій» єдиним уповноваженим структурним підрозділом, на який покладаються функції щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних для призначення (перерахунку) пенсій документів визначено Фінансово-економічний департамент Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ (Фінансово-економічний департамент Адміністрації Державної прикордонної служби України) у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, ще призначає пенсії за місцем проживання особи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу III Інструкції про організацію роботи оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та з інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 вересня 2018 № 760 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.10.2018 року за № 1152/32604 (далі наказ МВС № 760), уповноважений структурний підрозділ приймає заяву про призначення пенсії та документи, згідно з Порядком № 3-1 від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Прийняття заяви про призначення пенсії особи, яка не набула права на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, наказом МВС №760 не передбачено.

Разом з тим, саме уповноважені структурні підрозділи (Фінансово-економічний департамент Адміністрації Держприкордонслужби) здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії та обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення.

В подальшому уповноважений структурний підрозділ наділений компетенцією направити подання при наявності підстав для призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду або відмовити у направленні такого подання за відсутності підстав для призначення пенсії за вислугу років.

Оскільки позивач відповідно до Закону України № 2262-XII право на пенсію не набув, тому відповідно до наказу МВС № 760 відсутні підстави для оформлення документів про призначення позивачу пенсії та направлення подання про призначення пенсії до відповідного пенсійного органу.

На підставі вищезазначеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 15-16), має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_2 (арк. спр. 17).

Відповідно до витягу з наказу від 09.08.2019 № 358-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-018478), старшого техніка групи логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого з військової служби наказом начальника загону від 10.07.2019 № 317-ос за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас, без права носіння військової форми одягу. Вислуга років станом на 10 серпня 2019 становить: календарна 19 років 06 місяців 17 днів, пільгова: 16 років 11 місяців 02 дні, всього 36 років 05 місяців 19 днів (арк. спр. 20).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 № 30/1159 ОСОБА_1 проходив військову службу з 07.04.2014 по 30.04.2018 в зоні проведення антитерористичної операції, а з 01 травня 2018 року по 10 серпня 2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться в зоні проведення операції об`єднаних сил (Луганського прикордонного загону з місцем дислокації у м. Старобільськ) Державної прикордонної служби України (арк. спр. 22).

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 № 30/1162 встановлено, що пільговий стаж ОСОБА_1 з 07.04.2014 по 10.08.2019 складає 10 років 08 місяців 06 днів (арк. спр. 23).

25.02.2020 позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України та Військової частини НОМЕР_1 із заявою та відповідним пакетом документів, у якій просив у відповідності до п. 1 розділу 2 Про затвердження інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України № 760 від 17.09.2018 організувати роботу з оформлення документів складання та подання для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах та подальшого направлення його з відповідним пакетом документів до управління Пенсійного фонду України, для їх розгляду та прийняття рішення, щодо призначення пільгової пенсії за вислугою років (арк. спр. 24-25).

Листом від 24.03.2020 № 11/Ф-3361 у відповідь на звернення позивача відповідач зазначив, що відсутні підстави для прийняття уповноваженим структурним підрозділом Адміністрації Держприкордонної служби заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Луганському прикордонному загону на підготовку відповідних документів. В обґрунтування відмови відповідач посилався на те, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 06 місяці в 17 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом а статті 12 Закону № 2262 (арк. спр. 27).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Пунктом 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23 травня 2011 № 372 Про визначення єдиного уповноваженого структурного підрозділу, на який покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій встановлено, єдиним уповноваженим структурним підрозділом, на який покладаються функції щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних для призначення (перерахунку) пенсій документів визначено Фінансово-економічний департамент Адміністрації Державної прикордонної службу України.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі Порядок 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262).

Пунктом б статті 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262 визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що Законом № 2262 чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 24 календарних років і більше для осіб, звільнених з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року; а також міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834) та від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907), від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а (номер рішення в ЄДРСР 79381274), від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17 (номер рішення в ЄДРСР 80197872), від 27 червня 2019 року у справі № 806/1470/16 (номер рішення в ЄДРСР 82685315), від 31 січня 2019 року у справі № 295/15121/16-а (номер рішення в ЄДРСР 79615320), від 30 вересня 2019 року у справі № 360/1432/19 (номер рішення в ЄДРСР 84621866).

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 06 місяців 17 днів.

Відповідно, суд дійшов висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача та його представника на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393), відповідно до якої позивачу (на його думку) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з такого.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262, як правового акта, що має вищу юридичну силу.

Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.09.2019 у справі № 281/459/17 (номер рішення в ЄДРСР 83647538).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, повернення Адміністрації Державної прикордонної служби України, оформлене листом від 24.03.2020 документів ОСОБА_1 без виконання, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Щодо решти доводів представника позивача, суд зазначає, що за практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позивача є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень довів обґрунтованість своїх заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя І.О. Свергун