Справа № 380/4673/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4673/20
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

18 червня 2020 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Наталія Іванівна, розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (79000, м. Львів, пл. Ринок,1) з вимогами:

- визнати протиправною (нечинною) та скасувати ухвалу Львівської міської ради №5966 від 21.11.2019 року, 22 сесії 7-го скликання «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на пул. Інструментальній, 10»;

- визнати протиправною (нечинною) та скасувати ухвалу Львівської міської ради №6290 від 23.01.2020 року, 23 сесії 7-го скликання «Про відмову гр. ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянки на АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Львівську міську винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) від 28 серпня 2015 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_3 земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0.10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_2 та будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської' забудови) відповідно до картографічних даних, які були додачі до клопотання в першочерговому порядку; - зобов`язати Львівську міську раду надати дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_2 будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської забудови) відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку.

18.06.2020 суд ухвалою залишив без руху позовну заву ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання вчинити дії у справі № 380/4673/20.

17.06.2020 за вх.№ 10875 позивачем подано заяву про забезпечення позову за вх. № 30144, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

зупинити в цілому дію ухвали № 5966 Львівської міської ради, 22-гої сесії 7-го скликання від 21.11.2019 року «Про надання гр. ОСОБА_4 . І дозволу па виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 ;

заборонити Львівській міській раді (посадовим особам, структурним підрозділам, постійним та тимчасовим депутатським комісіям та робочим групам Львівської міської ради) вчиняти будь-які дії спрямовані на впровадження, вчинення будь яких дій по виготовленню та/або затвердженню, та/або погодженню проекту землеустрою щодо відведення, оформлення права власності на земельну ділянку за адресом»: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив таке.

Львівська міська рада, 22-га сесія 7-го скликання Ухвалою №5966 від 21.11 2019 року вирішила надати земельну ділянку на яку, як зазначає, позивач претендує ще з 2015 року, іншій особі, а саме відповідно до п. 1. Ухвали вирішено: надати громадянину ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0225 га на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель житлової та громадської забудови.

Заявник зазначає, що Львівська міська рада порушила законодавчі приписи про першочерговість права ОСОБА_1 як учасника бойових дій (абз.1 п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), а також порушила приписи статті 24 Конституції України. Незважаючи на те, що питання позивача готувалося до розгляду на сесії Львівської міської ради першим, ще з 08 травня 2020 року, Львівська міська рада порушуючи права, ще до прийняття ухвали № 6290 від 23.01.2020 року, надала право на оформлення земельної ділянки іншій особі.

Зазначив, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, може бути утруднене виконання рішення суду по цій справі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 до кінця виготовить проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зареєструє право власності на неї та відчужить її третім особам, що остаточно унеможливить реалізацією прав позивача.

Вказаний вид забезпечення позову передбачений підпунктом 1 частини 1 статті 151 КАС України, відповідно до якої позов забезпечується шляхом зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акту.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.151 КАС України, адміністративний позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частина 2 ст.151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, із поданої заяви про забезпечення позову не вбачається підставності для вжиття таких заходів, а лише вказано на протиправність ухвали № 5966 Львівської міської ради, 22-гої сесії 7-го скликання від 21.11.2019 року «Про надання гр. ОСОБА_5 дозволу па виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 », не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Судом такі підстави також не встановлені.

Більш того, суд до доводів заявника, викладених у заяві про забезпечення позову ставиться критично, позаяк оцінку протиправності ухвали № 5966 Львівської міської ради, 22-гої сесії 7-го скликання від 21.11.2019 року «Про надання гр. ОСОБА_4 . І дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 » буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до переконання, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Керуючись ст.ст.150, 154, 243, 248 297 Кодексу адміністративного судочинства України п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача від 17.06.2020 за вх. № 30144 про забезпечення позову,- відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Сподарик Н.І.