Справа № 640/6112/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року м. Київ № 640/6112/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С.,

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Л.Л.
провизнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни , в якому просив суд: визнати протиправними дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Л.Л. з розгляду електронного звернення ОСОБА_1 - заяви №2 від 08.10.2018 «Щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності»; зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Денісову Л.Л. провести належний розгляд електронного звернення ОСОБА_1 - заяви від 08.10.2018 №2 «щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності» з забезпеченням дотримання прав заявника, передбачених Законом України «Про звернення громадян» та конкретно визначених у зверненні; стягнути з Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Л.Л. на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 10 972,15 грн., з яких 768,40 грн. - фактично сплачений судовий збір та 10 203,75 грн. - витрати на правничу професійну допомогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні.

Позовні вимоги вмотивовано порушенням відповідачем визначеного Законом України «Про звернення громадян» порядку щодо розгляду заяви позивача, які згідно з його доводами полягають в такому:

- розгляд звернення ОСОБА_1 відбувався у його відсутності, тоді як він просив розглядати справу за його участі;

- листи Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області від 21.09.2018 №36/05-34/18, №37/05-34/18 та №38/05-34/18 у відповідь на інформаційні запити позивача, про які йдеться в листі представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32, отримані позивачем на електронну пошту 15.11.2018 та не містять запитуваної ним інформації. Крім того, 21.11.2018 позивач додатково надіслав на адресу відповідача пропозицію щодо звернень від 08.10.2018 №1-3, відповідь на яку відсутня, що також свідчить про неповний розгляд його заяви від 08.10.2018 №2.

Відповідач правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами справи, згідно вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2018 позивач звернувся до Дубенської районної державної адміністрації із запитом №1 про надання публічної інформації шляхом надання копій документів, пов`язаних із земельними ділянками, які знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Мирогощанський аграрій». Дубенська районна державна адміністрація Рівненської області листом від 31.08.2018 №34/05-34/18 повідомила ОСОБА_1 про продовження строку надання інформації до 20 робочих днів.

Станом на 08.10.2018 запитувану інформацію позивачу не надано, у зв`язку з чим електронною поштою він направив до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини заяву від 08.10.2018 №2 щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону Укаїни «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності. Зокрема, позивач зазначив, що Дубенська районна державна адміністрація Рівненської області в установлений законодавством строк не надала йому запитувану інформацію у відповідь на інформаційний запит від 30.08.2018 №1, що свідчить про вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 212-3 КУпАП (порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зв`язку з ненаданням інформації, несвоєчасним наданням інформації). З огляду на викладене позивач просив відповідача перевірити за його участі викладені в заяві факти та обставини; зобов`язати Дубенську районну державну адміністрацію Рівненської області терміново надати йому точну та повну інформацію у відповідь на його запит; негайно скласти адміністративні протоколи про адміністративне правопорушення щодо посадових осіб Дубенської районної державної адміністрації та вжити заходів щодо притягнення їх до адміністративної відповідальності. Відповідь на заяву від 08.10.2018 №2 позивач просив надати у визначений законом строк на його електронну пошту.

З листа представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що за результатами розгляду його звернень від 08.10.2018 №№1-3, а отже й заяви №2, йому надавалась відповідь листом від 06.11.2018 №22/15-К327897, 327900, 327903.18/10-183. Однак, у позовній заяві інформація про отримання позивачем листа від 06.11.2018 №22/15-К327897, 327900, 327903.18/10-183 відсутня, а відповідач доказів щодо направлення цього листа на адресу позивача суду не надав, що є підставою для висновку суду про не направлення цього листа ОСОБА_1 .

Згідно з доводами позивача 21.11.2018 він звернувся до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з пропозицією щодо звернень від 08.10.2018 №№1-3, в якій зазначив, що надані Дубенською районною державною адміністрацією Рівненської області відповіді на його запити від 27.08.2018 та від 30.08.2018 №№1-3 не відповідають вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проте, докази щодо направлення цієї пропозиції на адресу відповідача позивач до суду не надав, тому суд не бере до уваги його твердження про звернення до відповідача зі згаданою пропозицією.

Листом від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32 представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінський В. додатково до листа від 06.11.2018 №22/15-К327897, 327900, 327903.18/10-183 щодо результатів розгляду звернень ОСОБА_1 від 08.10.2018 №№1-3 стосовно ймовірного порушення посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» повідомив останнього про направлення до названої державної адміністрації відповідного запиту та про отримання інформації, відповідно до якої запит від 27.08.2018 №1 та запити від 30.08.2018 №№1-2 зареєстровані в райдержадміністрації 28.08.2018 за вх №зп-28/05-33/18 та 31.08.2018 за вх.№зп-29/05-33/18 та вх.№зп-30/05-33/18 і відповідь на них надана відповідно листами від 21.09.2018 №36/05-34/18, 37/05-34/18 та №38/05-34/18. Копію цих відповідей разом із відповідями на інші запити долучено до вищевказаного листа представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. і повідомлено позивача про відсутність порушення згаданою райдержадміністрацією вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та про відсутність підстав для вжиття Уповноваженим додаткових заходів реагування за зверненнями позивача.

Стверджуючи про неналежний розгляд відповідачем його заяви від 08.10.2018 №2, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі - Закон №776/97-ВР) Уповноважений є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України.

Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Частиною першою статті 10 цього ж Закону передбачено, що для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Статтею 16 Закону №776/97-ВР визначено, що Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: 1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; 2) за зверненнями народних депутатів України; 3) за власною ініціативою.

У відповідності до частин першої та другої статті 21 Закону №776/97-ВР кожен може без обмежень і перешкод звернутися до Уповноваженого у порядку, передбаченому чинним законодавством. При зверненні до Уповноваженого не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Відповідно до приписів статті 17 Закону №776/97-ВР Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Провадження Уповноваженого - це комплекс заходів, які здійснюються з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини, сприяння їх поновленню, запобігання виникненню умов, що створюють можливості порушення прав та свобод людини.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 цього ж Закну передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Частиною першою статті 7 Закону №393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами першою, третьою та четвертою статі 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 цього ж Закону визначені права громадянина при розгляді його заяви чи скарги, зокрема, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

- особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

- знайомитися з матеріалами перевірки;

- подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

- бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

- користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

- одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

- висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

- вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Абзацами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 19 Закону №393/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Частиною 1 статті 20 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з пунктом 1.3 Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженим наказом Уповноваженого від 12.08.2013 № 18/02-13, кожен, хто бере участь у здійсненні провадження Уповноваженого, керується Конституцією України, Законом №776/97-ВР, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими нормативно-правовими актами України, актами Уповноваженого та керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Секретаріат), а також цим Положенням.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку, під час провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання таких дій та прийняття рішень. Критерієм для визначення розумності строків провадження є складність провадження, яка визначається з урахуванням кількості порушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки дій, необхідних для здійснення провадження, тощо.

Зацікавлені сторони, згідно з пунктом 1.6 Порядку, повідомляються про відкриття провадження в строки, визначені Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до пункту 6.1 Порядку, провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді заявнику за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом №776/97-ВР заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з електронним зверненням від 08.10.2018 (заява №2) стосовно протиправної, на його думку, бездіяльності Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області щодо виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» при розгляді його запиту про надання публічної інформації від 30.08.2018 №1.

Вказана заява відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» та містить усі необхідні реквізити, зазначені у статті 5 цього Закону.

Зі змісту листа представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32 вбачається, що додатково до листа від 06.11.2018 №22/15-К327897, 327900, 327903.18/10-183 щодо результатів розгляду звернень ОСОБА_1 від 08.10.2018 №№1-3 стосовно ймовірного порушення посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» до згаданої райдержадміністрації направлено запит, на який надано відповідь про те, що запити позивача від 27.08.2018 №1 та від 30.08.2018 №№1-2 зареєстровані в райдержадміністрації відповідно 28.08.2018 за вх №зп-28/05-33/18 та 31.08.2018 за вх.№зп-29/05-33/18 та вх.№зп-30/05-33/18 і відповідь на них надана відповідно листами від 21.09.2018 №36/05-34/18, 37/05-34/18 та №38/05-34/18. Копію цих відповідей разом із відповідями на інші запити долучено до вищевказаного листа представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. і повідомлено позивача про відсутність порушення згаданою райдержадміністрацією вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та про відсутність підстави для вжиття Уповноваженим додаткових заходів реагування за зверненнями позивача.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факт надходження на його електронну адресу від Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області відповіді на вищевказані його запити, стверджуючи про їх отримання 16.11.2018.

Також позивач не заперечує отримання листа представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32.

Водночас, позовна заява не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 листа Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Барвінського В. від 06.11.2018 №22/15-К327897, 327900, 327903.18/10-183 і, як зазначалося вище, відповідач, на якого статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доказування, не надав суду доказів направлення цього листа позивачу, що дає підстави суду дійти висновку про не правлення цього листа ОСОБА_1 .

Стосовно листа від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32, в якому Уповноважений Верховної Ради з прав людини Барвінський В. стверджує про додаткове надання позивачу відповіді за результатами розгляду його звернень від 08.10.2018 №№1-3, то суд звертає увагу, що з огляду на дату реєстрації цього листа 26.03.2019, надання таким чином цим листом відповіді на звернення позивача 08.10.2018 №№1-3, в тому числі й на заяву №2, однозначно відбулося поза межами установленого Законом України «Про звернення громадян» місячного строку, навіть незалежно від дати направлення цього листа на адресу ОСОБА_1 , що свідчить про протиправність дій відповідача.

Крім того, суд дійшов висновку про наявність інших порушень стосовно розгляду відповідачем звернення ОСОБА_1 від 08.10.2018 №2.

Так, зокрема, аналіз наведених вище правових норм дає можливість суду дійти висновку, що, розглядаючи вищевказану заяву позивача, відповідач відповідно до вимог статті 17 Закону №776/97-ВР зобов`язаний був в межах своїх повноважень відкрити провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина, роз`яснити заходи, що їх має вжити ОСОБА_1 , у разі наявності правових підстав, направити звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролювати розгляд цього звернення або відмовити в розгляді звернення.

На виконання вимог Закону №393/96-ВР при перевірці обставин, на які ОСОБА_1 посилався у своїй заяві, відповідач повинен був запросити заявника для участі у розгляді його заяви, оскільки таке прохання містилося в самій заяві

Проте, вимоги Закону №393/96-ВР та Закону №776/97-ВР в описаній вище частині відповідачем не виконані, оскільки суду не надано докази:

1) про відкриття відповідачем провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина за заявою ОСОБА_1 від 08.10.2018 №1;

2) про роз`яснення заходів, що їх має вжити ОСОБА_1 у разі наявності правових підстав;

3) про запрошення ОСОБА_1 на засідання, оскільки таке прохання містилося в самій заяві;

4) про прийняття вмотивованого рішення про задоволення або про відмову в задоволенні заяви.

Більш того, суд уважає за необхідне зазначити, що в листі від 26.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32 як відповіді на звернення позивача від 08.10.2018 №№1-3 стосовно ймовірного порушення посадовими особами Дубненської районної державної адміністрації Рівненської області вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» відсутні відомості щодо прийнятого відповідачем рішення по суті, оскільки чинним законодавством України передбачено прийняття Уповноваженим саме рішення про розгляд звернення громадянина, а з указаної відповіді вбачається лише відсутність виявлених порушень посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо ненадання відповідей на запити позивача, у зв`язку з чим підстави для вжиття Уповноваженим додаткових заходів реагування за зверненнями ОСОБА_1 відсутні, що, за висновком суду, свідчить про недотримання відповідачем порядку прийняття рішення за зверненням громадянина у розумінні Закону №393/96-ВР та Закону №776/97-ВР.

За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для:

- визнання протиправними дій Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Л.Л. з розгляду звернення позивача - заяви від 08.10.2018 № 2 «щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності»;

- зобов`язання Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Денісову Л.Л. провести належний розгляд електронного звернення ОСОБА_1 від 08.10.2018 - заяви №2 «щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності» з забезпеченням дотримання прав заявника, передбачених Законом України «Про звернення громадян».

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 05.04.2019 №0.0..1.

Враховуючи задоволення судом позову, сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу в повному розмірі.

Що стосується відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 203,75 грн., суд зазначає наступне.

Частинами третьою-сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з договору про надання правових послуг від 01.04.2019 р. №2/04/ЗГ-КДМ, укладеного між позивачем та адвокатом Гронь М.А., останній зобов`язався надати ОСОБА_1 за плату правові послуги, визначені у цьому договорі.

Пунктом 2 договору визначено зміст послуги, яка, зокрема стосується звернення до суду даним адміністративним позовом.

Розмір гонорару за фактично надані послуги підтверджується актом приймання - передачі наданих послуг, який підписується сторонами цього договору та складає його невід`ємну частину (пункт 6.4 договору).

Відповідно до пункту 6.5 договору оплата гонорару адвоката за цим договором здійснюється у наступному порядку:

- клієнт сплачує адвокату авансовий платіж у розмірі 2000,00 грн. без ПДВ не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту укладання цього договору;

- клієнт оплачує гонорар у розмірі, визначеному у акті приймання - передачі наданих послуг за вирахуванням сум авансового платежу, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дня ухвалення судом першої інстанції рішення по суті.

Згідно з актом приймання - передачі надання правових послуг від 05.04.2019 р. за договором про надання правових послуг від 01.04.2019 р. №2/04/ЗГ-КДМ року, цим актом сторони підтвердили, що адвокат фактично надав, а клієнт прийняв правові послуги на загальну суму 10203,75 грн. без ПДВ.

Розмір витрат клієнта, як зазначено у акті, складається з наступних послуг:

- аналіз фактичних обставин справи: дослідження змісту та форми поданої клієнтом до УВРУзПЛ заяви від 08.10.2018, дослідження відповіді представника УВРУзПЛ від 23.03.2019 №5/15-К327900, 327897, 327903.18-2/10-32 23.03.0, встановлення конкретних порушень прав та законних інтересів клієнта, передбачених ЗУ «Про звернення громадян»: 2 год. *50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 921,00 грн.;

- аналіз судової практики з розгляду судових спорів щодо порушень прав та інтересів осіб, пов`язаних з порушенням законодавства України зі звернення громадян до суб`єктів владних повноважень - 2 год. 30 хв.*50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 401,25 грн.;

- обґрунтування правової позиції та способу захисту прав та інтересів клієнта, 3 год. *50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2881,50 грн;

- складання та подання позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва - 3000,00 грн.

Розрахунок гонорару здійснений адвокатом відповідно до рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.02.2018 №57, що є додатком №1 до договору про надання правових послуг від 01.04.2019 №1/04/ЗГ-КДМ.

На підтвердження виконання умов договору про надання правових послуг від 01.04.2019 №1/04/ЗГ-КДМ суду надано копію дубліката квитанції від 05.04.2019 про сплату 2000,00 грн. з призначенням платежу «Авансовий платіж за послуги відповідно до договору від 01.04.2019 р. №2/04/ЗГ-КДМ».

Решту гонорару буде сплачено адвокату, як встановлено вищевказаним договором, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дня ухвалення судом першої інстанції рішення по суті.

За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Цивільним кодексом України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, позивачем належним чином доведено розмір витрат на професійну правову допомогу, які він частково уже поніс та які йому відповідно до умов договору про надання правових послуг від 01.04.2019 №2/04/ЗГ-КДМ належить понести після постановлення судом рішення у цій справі.

Отже, заявлені позивачем витрати на професійну правову допомогу підлягають йому до відшкодування в розмірі 10 203,75 грн.

Таким чином, усього позивачу належить відшкодувати судові витрати в розмірі 10 972,15 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни (01108, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8) з розгляду електронного звернення ОСОБА_1 - заяви від 08.10.2018 №2 «щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності».

Зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісову Людмилу Леонтіївну ( 01108, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8 ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 - заяву від 08.10.2018 №2 «щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення щодо порушення вимог законодавства, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» посадовими особами Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та про недоліки в їх діяльності» із забезпеченням дотримання прав заявника, передбачених Законом України «Про звернення громадян».

Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правову допомогу в розмірі 10 972,15 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни (01108, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя А.С. Мазур