Справа № 759/1990/20
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1990/20
пр. № 2-а/759/120/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року суддя Святошинського районного суд м.Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Гусарової Олени Володимирівни (01030, м.Київ, вул.Леонтовича), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (01030, м.Київ, вул.Леонтовича) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Гусарової О.В., Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради просить суд скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Гусарової Олени Володимирівни серія АА №00004316 від 10.12.2019 року якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп. за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Гусарової Олени Володимирівни серія АА №00004316 від 10.12.2019 від 10.12.2019 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп. за ч. 2 ст. 122 КУпАПза те, що 05.12.2019 у м. Києві по бул. Шевченка, 8/26 транспортний засіб «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 розташовано безпосередньо на місці виїзду з прилеглих територій, чим порушено вимоги п. 15.9 ПДР України, однак позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною, оскільки зазначена зупинка була короткочасною та фактично вимушеною, обумовленою необхідністю вчинення заходів для заїзду в гараж, який розташований за цією адресою, зупинка не створювала перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, зупинка в іншому місці, зокрема, на бульварі Шевченка у смузі руху маршрутних транспортних засобів, створила б перешкоди дорожнього руху, а також скарг чи іншого виявлення незгоди з вимушеною зупинкою від інших учасників дорожнього руху не надходило, крім цього заїзд у гараж не є прилеглою територією у розумінні законодавства та свідчить про довільне тлумачення Закону відповідачем по справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.05.2020 представником департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задовленні позовних вимог з підстав того, позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки ним зазначено, що зупинка була короткочасною та фактично вимушеною, чим він визнав факт що ним була здійснена зупинка у місці виїзду де вона заборонена ПДР, крім цього послався на п. 1.10 ПДР, а також зазначив, що з матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що транспортний засіб позивача розташований ближче 10 м від виїздів з прилеглої території, а саме безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій та створює перешкоди для виїзду автотранспортну з прилеглої території будівлі.

20.05.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача по справі в якій він зазначив, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення в порушення положень ст. 280 КУпАП не з`ясовано чи винна особа в його вчиненні, чи підпадає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому позивач вважає, що інспектором при винесені оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст. 248, 280 КУпАП, крім цього матеріали фотофіксації не містять даних про замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, а також вони не містить фактичних даних про те, що транспортний засіб розташований ближче 10 м від виїздів з прилеглої території, а саме безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій та створює перешкоди дял виїзду автотранспорту з прилеглої будівлі.

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА №00004316 від 10.12.2019о 12год. 43 хв. водій автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: бул. Тараса Шевченка, 8/26, у м. Києві, здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій, чим порушив п. 15.9 ПДР, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку (аналогічний висновок наведений у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019р. у справі №202/3955/19(2-а/202/138/2019)).

Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. (Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а та постанові №216/5226/16-а(2-а/216/33/17) від 18.07.2019р.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАСУ, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, надані матеріали фотофіксації не містять даних про замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що в свою чергу спростовує твердження Відповідача2 про те, що надані матеріали фотофіксації є належним та допустим доказом у справі, які підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення - зупинку транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій та відповідно порушення вимог пункту 15.9 и) Правил дорожнього руху.

Згідно з статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Оскільки головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Гусарова Олена Володимирівна є посадовою особою виконавчого органу міської ради, якій відповідно до статті 219 КУпАП надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), і накладати адміністративні стягнення, то саме на нього покладено обов`язок з`ясувати обставини порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, зокрема наявність події і складу такого адміністративного правопорушення. (аналогічний правовий висновок наведено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №463/7344/19).

Разом з тим, Відповідачем 1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення в порушення положень ст.280 КУпАП не зясовано чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема:

-Зупинка була фактично вимушеною, оскільки обумовлена необхідністю вчинення заходів для заїзду в гараж;

-Зупинка не створювала перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху;

-Зупинка в іншому місці, зокрема на бульварі Шевченка у смузі для маршрутних транспортних засобів,створила б перешкоди дорожньому руху;

-Порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, є адміністративним правопорушенням та тягне за собою адміністративну відповідальність;

-Скарги та/або інші виявлення незгоди з вимушеною зупинкою від інших учасників дорожнього руху на адресу Позивача, не надходили.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам, як в відповідача 1 так і відповідача 2, враховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд приходить до висновку, що при винесені оскаржуваної постанови не дотримано вимог статей 248 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення, вирішення такої в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, (до аналогічного правового висновку дійшов восьмий апеляційний адміністративний суд у справі №463/7344/19 пров. № А/857/64/20).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає сказуванню.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає сказуванню та закриттю.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 252, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Гусарової Олени Володимирівни (01030, м.Київ, вул.Леонтовича), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (01030, м.Київ, вул.Леонтовича) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гусарової Олени Володимирівни серії АА №00004316 від 10.12.2019 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 3 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Святошинський районний суд м. Києва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: І.Ю. Миколаєць