Справа № 155/902/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 155/902/19 пров. № А/857/3679/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 05 березня 2020 року (суддя Нєвєров І.М., час ухвалення 14:54 год., місце ухвалення смт.Іваничі, дата складання повного тексту 10.03.2020 року),

в адміністративній справі №155/902/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Горохівському і Луцькому районах Волинської області Бущак Тетяни Ярославівни,

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ Держгеокадастру у Волинській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Горохівському і Луцькому районах Волинської області Бущак Т.Я., в якому просив: 1) скасувати як незаконну і необгрунтовану постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2019р. №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 відносно позивача; 2) провадження по даній справі відносно начальника філії «Горохівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; 3) дії відповідача визнати протиправними.

Відповідач ГУ Держгеокадастру у Волинській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 05 березня 2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 05.03.2020 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що із тексту оскаржуваної постанови від 31.07.2019р. №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 видно, що позивачем начальником філії «Горохівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» земельна ділянка площею 7,0689 га., яка надана філії згідно Державного акта на право постійного користування від 10.09.2012р. серії ЯЯ №031598 для обслуговування господарських будівель та споруд в цілому площею 9,1682 га., використовується не за цільовим призначенням, оскільки така засіяна сільськогосподарською культурою (соєю). Крім цього, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення від 31.07.2019 року зазначено, що позивачем порушено вимоги ст.20, 91, 96 ЗК України, однак не конкретизовано підпункт, пункт та частину статей, які порушено. Звертає увагу апелянт також на те, що стаття 91 ЗК України стосується обов`язків власників земельних ділянок, а ст.96 ЗК України обов`язків землекористувачів. Крім цього, із матеріалів справи видно, що земельній ділянці загальною площею 9,1682 га. присвоєно кадастровий номер :02:001:0313 та цільове призначення землі, в тому числі, для сільськогосподарського призначення (землі надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, землі надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві). Вказаний кадастровий номер, який також зафіксований у технічній документації до Державного акту від 10 вересня 2012 року повністю спростовує позицію відповідачів, яка зафіксована у оскаржуваній постанові щодо нецільового використання землі в даному конкретному випадку і свідчить про відсутність правопорушення передбаченого ст.53 КУпАП у діях позивача. Також зазначає апелянт, що в оскаржуваній постанові від 31.07.2019р. та в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні дані про час вчинення адміністративного правопорушення, що має значення при застосуванні ст.38 КУпАП. Також вказує апелянт на те, що в 2019 році фактично соєю була засіяна площа розміром 4,28 га., з якої зібрано 6,6 тонн зерна сої, яка оприбуткована, продана, а грошові кошти перераховані на рахунок філії «Горохівський автодор». Виробництво сільськогосподарської продукції на спірній ділянці обумовлено, серед іншого, недопущенням псування і забур`янення орної частини ділянки (ріллі). Таким чином, діями начальника філії «Горохівський автодор» ніяких порушень використання землі не допущено.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 05.03.2020 року скасувати, а позовні вимоги задоволити.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду від 05.03.2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Волинській області та відповідач Державний інспектор Бущак Т.Я. взяли участь в засіданні суду апеляційної інстанції 17.06.2020 року в режимі відеоконференції.

Позивач та його представник у засідання суду апеляційної інстанції на 17.06.2020 року не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

16.06.2020 р. судом апеляційної інстанції отримано клопотання позивача (апелянта) та його представника (адвоката) про відкладення розгляду справи на післякарантинний період.

Протокольною ухвалою колегії суддів від 17.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача (апелянта) та його представника про відкладення розгляду справи, з врахуванням наступного.

Так, апеляційне провадження по даній справі було відкрито ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2020 року, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.04.2020 року справу було призначено до апеляційного розгляду в судове засідання на 08.04.2020 року.

У подальшому, апеляційний розгляд справи відкладався на 29.04.2020 р., на 13.05.2020 року і на 17.06.2020 року, у зв`язку із неявкою в судові засідання учасників справи (їх представників) та заявленими клопотаннями відповідача та апелянта (позивача) про відкладення розгляду справи через вирогідність поширення коронавірусу «covid-19».

Колегія суддів врахувала, що відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, публічно-правовий спір повинен бути вирішений судом, зокрема, своєчасно, з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася за судовим захистом.

Ефективність такого захисту визначається в кожному випадку індивідуально, з врахуванням характеру спірних правовідносин, предмету спору та конкретних обставин справи.

При цьому, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Розумний строк розгляду справи це найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (ст.4 КАС України).

У даній адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 колегія суддів враховує особливість предмету спору та необхідність забезпечення судом правової визначеності у розглядуваних правовідносинах, шляхом ефективного, в тому числі своєчасного, вирішення судового спору.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався, а клопотань від позивача та його представника про участь у справі в режимі відеоконференції не надходило.

Згідно ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріли адміністративної справи чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування містяться у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, а також у апеляційній скарзі, а тому є достатніми для вирішення справи по суті апеляційних вимог та прийняття законного та обгрунтованого судового рішення.

Відповідно до ст.313 КАС України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що поверхневі та загальні покликання на існування карантину (через поширення коронавірусу «covid-19») не можуть вважатися безумовною і достатньою підставою для відкладення апеляційного розгляду справи. Також, рекомендація Ради суддів України (лист № 9рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У протилежному випадку безальтернативні відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності позивача та його представника.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.07.2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Горохівському та Луцькому районах Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області Бущак Т.Я. проведено обстеження земельної ділянки, у зв`язку з необхідністю перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0313, яка розташована на території АДРЕСА_1 , за результатами якого складено Акт обстеження земельної ділянки №300-ДК/180/АО/10/1-19 від 04.07.2019 року (а.с. 7-8, 44-45).

Також, 04.07.2019 року цим же державним інспектором ОСОБА_2 . проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0313, яка розташована на території АДРЕСА_1 , за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки №300-ДК/360/АП/09/01-19 від 04 липня 2019 року (а.с. 9-10, 42-43).

Зі змісту вказаного Акту перевірки від 04.07.2019 року видно, що на земельній ділянці орієнтовною площею 7,0689 га. засіяна сільськогосподарською культурою (соєю) без будь-яких рішень органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельних, чим порушено вимоги ст.20, ст.91, ст.96 ЗК України.

25.07.2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Горохівському та Луцькому районах Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області Бущак Т.Я. складено протокол про адміністративне правопорушення від 25 липня 2019 року №300-ДК/0127/П/07/01-19 відносно директора (начальника) філії «Горохівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 , за статтею 53-1 КУпАП, у зв`язку з використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0313, яка розташована на території АДРЕСА_1 не за цільовим призначенням, а саме, на частині земельної ділянки орієнтовною площею 7,0689 га. засіяно сільськогосподарську культуру (сою) без будь-яких рішень органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, чим порушено вимоги ст.20, ст.91, ст.96 ЗК України (а.с. 5-6, 52-53).

За результатами розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 року, державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Волинській області Бущак Т.Я. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31 липня 2019 року, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ст.53 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 3-4, 54-56).

Із змісту вказаної постанови від 31.07.2019 року видно, що порушення полягає в тому, що філією «Горохівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0313 в м. АДРЕСА_1 Волинської області по вул АДРЕСА_1 ,36 використовується не за цільовим призначенням, оскільки на земельній ділянці орієнтовною площею 7,0689 га. засіяно сільськогосподарську культуру (сою) без будь-яких рішень органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, чим порушено вимоги ст.20, ст.91, ст.96 ЗК України.

Також, державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Волинській області Бущак Т.Я. складено Припис №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31 липня 2019 року, яким начальнику філії «Горохівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» Тарасюку А.І. висунуто вимогу усунути порушення шляхом приведення у відповідність до цільового призначення земельної ділянки. Про виконання припису повідомити до 02.09.2019р. (а.с. 57).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 53 КУпАП передбачено, що використання земель не за цільовим призначенням, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції враховує, що з матеріалів справи видно, що земельна ділянка, яка розташована на території АДРЕСА_1 , надана Горохівській ШЕД-606, правонаступником якої є філія «Горохівський автодор» рішенням виконкому Горохівської міської ради від 06.09.1957р. №17 загальною площею 14,76 га. орної землі під міжрайонний розсадник, що підтверджується копією акту на право користування землею від 05.06.1959р. (а.с. 71-73).

Рішенням Горохівської районної ради від 29.12.1998р. №4/6 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 9,42 га. було надано у постійне користування Горохівській районній шляховій ремонтно-будівельній дільниці, правонаступником якої є філія «Горохівський автодор», для вирощування саджанців декоративних та плодових дерев, що підтверджується копією Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ВЛ №001154 від 30.12.1998р. (а.с. 74-75).

Згідно наявної в матеріалах справи пояснювальної записки до технічного звіту по видачі вказаного Державного акту видно, що площа вказаної земельної ділянки становить 9,42 га., з них ріллі 3,05 га., садів 0,27 га., випасів 0,68 га., розсадників 3,94 га., під дорогами 0,09 га., під будівлями і дворами 1,39 га. (а.с. 76).

Також з матеріалів справи видно, що Рішенням Горохівської районної ради від 27.07.2012р. №20-4/2012 земельна ділянка, яка розташована на території АДРЕСА_1 в цілому площею 9,1682 га. з кадастровим номером :02:001:0313 надана філії «Горохівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» для обслуговування господарських будівель та споруд, що підтверджується копією Державного акта на право постійного користування від 10.09.2012р. серії ЯЯ №031598 (а.с. 58).

Крім цього, згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0313 є: землі сільськогосподарського призначення (землі надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше) (а.с. 59-60, 124, 138).

З матеріалів справи видно, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року винесена за результатами розгляду Акту обстеження земельної ділянки №300-ДК/180/АО/10/1-19 від 04.07.2019 року, Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки №300-ДК/360/АП/09/01-19 від 04 липня 2019 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 року №300-ДК/0127/П/07/01-19, зі змісту яких видно, що на земельній ділянці орієнтовною площею 7,0689 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 засіяно сільськогосподарською культурою (соєю) без будь-яких рішень органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, чим порушено вимоги ст.20, ст. 91, ст.96 ЗК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно доводів позивача (апелянта) та наданих ним матеріалів щодо посіву та продажу сої, фактично соєю в 2019 році була засіяна площа розміром 4,28 га. (а.с. 93).

Крім цього, зі змісту Акту обстеження земельної ділянки від 10.07.2019 року, складеного комісією Горохівської міської ради, видно, що у зв`язку із листом Володимир-Волинської місцевої прокуратури від 03.07.2019р. №34/1-987 вих.19, комісією з питань земельних відносин проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності для обслуговування господарських будівель та споруд загальною площею 9,1682 га., кадастровий номер :02:001:0313 та зокрема, виявлено, що частини цієї земельної ділянки загальною орієнтовною площею 4,94 га. фактично використовуються для вирощування сільськогосподарських культур. Переважаючими є посіви сої (а.с. 136).

Крім цього, у вказаних вище Акті обстеження земельної ділянки від 04.07.2019 року та Акті перевірки від 04 липня 2019 року вказано, що частково земельна ділянка орієнтовною площею 7,0689 га. засіяна сільськогосподарською культурою (соєю) (а.с. 42-зв, 44-зв.).

Таким чином, матеріали справи містять розбіжності щодо того, яка саме площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0313 використовувалася не за цільовим призначенням та була засіяна соєю.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у спірній постанові про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року вказано, що земельна ділянка загальною площею 9,1682 га. з кадастровим номером :02:001:0313 належить до категорії земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, за цільовим призначенням для обслуговування господарських будівель і споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , що посвідчується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №031598 від 10.09.2012 р..

При цьому, як уже зазначалось, згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0313 є : землі сільськогосподарського призначення (а.с. 124, 138).

Крім цього, частиною 1 ст.19 ЗК України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Тобто, у вказаній статті не передбачено такого цільового призначення як обслуговування господарських будівель і споруд.

При цьому, у Державному акті на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №031598 від 10.09.2012 р. вказано цільове призначення земельної ділянки площею 9,1682 га., розташованої у АДРЕСА_1 , не за категорією, а за видом використання (а.с. 77).

Таким чином, у спірній постанові №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року не було вказано, яке саме цільове використання, згідно переліку наведеного у ст.19 ЗК України, було порушено.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у спірній постанові від 31.07.2019 року не вказано дату (період та час) вчиненого правопорушення та не конкретизовано суть вчиненого порушення за статтями 20, 91, 96 ЗК України.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні пояснення позивача ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 25 липня 2019 року №300-ДК/0127/П/07/01-19 відносно позивача ОСОБА_1 було складено за статтею 53-1 КУпАП, а спірну постанову №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31 липня 2019 року було винесено за статтею 53 КУпАП (а.с. 3, 5).

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження апелянта про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

З врахуванням конституційного принципу правової держави усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови від 31.07.2019 року, судом першої інстанції не було враховано факту того, що її винесено з порушенням вимог чинного законодавства та принципів обґрунтованості прийняття рішень, що суперечить приписам статті 2 КАС України, а тому постанова Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року підлягає скасуванню.

Таким чином, з врахуванням приписів частини 3 статті 286 КАС України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що необхідно визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача направити на новий розгляд до Державної екологічної інспекції у Волинській області.

За результатами нового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , компетентному органу (посадовій особі) необхідно всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати фактичні обставини справи, розглянути справу в точній відповідності з законом, в тому числі із дотриманням порядку провадження та дотриманням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і за результатами розгляду прийняти законне та обґрунтоване рішення (постанову).

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задоволити частково, рішення суду першої інстанції від 05.03.2020 року необхідно скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 05 березня 2020 року в адміністративній справі №155/902/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Горохівському і Луцькому районах Волинської області Бущак Тетяни Ярославівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про накладення адміністративного стягнення №300-ДК/0115/ПО/08/01-19 від 31.07.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ст.53 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП направити на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення (прийняття) і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складено 18.06.2020 року