Справа № 502/509/20
Суддя: Балан М. В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/509/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної служби, третя особа: інспектор 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержанта поліції Ізовіта Владислава Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 10.04.2020 року з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної служби, третя особа: інспектор 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержанта поліції Ізовіта Владислава Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2293872 від 25.03.2020 року, винесену посадовою особою інспектором 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержантом поліції Ізовіта Владиславом Леонідовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження по адміністративній справі у відношенні позивача - закрити.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що як зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2293872 від 25.03.2020 року, 25.03.2020 року о 11 годині 38 хвилин ОСОБА_1 на 166 кілометрі автодороги «М-05» «Київ-Одеса», керуючи автомобілем «Land Rover Discovery», державний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 126 кілометрів, чим перевищив встановлену швидкість на 26 кілометрів. Швидкість вимірювалась приладом «TruCam» серії «ТС № 000424», чим порушив п. 12.9 (б), а саме допустив перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3 ПДР України.

Зазначена постанова, на думку позивача, є незаконною, винесена з порушенням вимог закону, виходячи з наступного.

Вказана постанова є протиправною в зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, порушенням відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та постановлення оскаржуваної постанови відповідачем були грубо порушені його права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а відтак вона підлягає скасуванню.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне, правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при винесенні постанови посадова особа, яка винесла постанову ЕАК № 2293872 від 25.03.2020 року не відібрала в позивача пояснення, а також не зазначила свідків, які були присутні на місці вчиненні правопорушення та які можуть підтвердити факт вчинення ним правопорушення.

Далі, відповідно до вищезазначеної постанови серії ЕАК № 2293872 від 25.03.2020 року, швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу «ТruСАМ», номер НОМЕР_3 .

Проведення повірки швидкості руху, передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Лазерний вимірювач швидкості «ТruСАМ» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі «ТruСАМ» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування АЕ8 забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «ТruСАМ», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «ТruСАМ».

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Однак, в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки відсутній лазерним вимірювач швидкості руху транспортного засобу «ТruСАМ», номер НОМЕР_3 .

Також, при зупинці транспортного засобу, позивач попросив посадову особу надати йому для ознайомлення свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, однак йому було безпідставно відмовлено, чим порушено його права.

Також, під час складання оскарженої постанови ним було встановлено, що прилад, який вимірював швидкість руху автомобіля не був опломбований, що на його думку вказує на неправомірності його застосування.

Жодних доказів того, що він порушив правила дорожнього руху інспектор не надав, а на його вимогу показати відеозапис фіксування порушення, показав лише фото автомобіля без прив`язки до місцевості.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправним та необґрунтованим.

Крім того, відповідач в порушення вимог ст. 268 КУпАП не ознайомив позивача із його правами у зв`язку із притягнення до адміністративної відповідальності. Розгляд справи відбувся одразу на місці, без підготовки та надання йому часу з метою отримання правової допомоги, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що в свою чергу свідчить про порушення його прав, якими останній не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшають і обтяжують відповідальність та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП.

З наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів № 193 від 08.02.2016 року вбачається, що у разі якщо відбиток повірочного тавра або пломбу пошкоджено, чи свідоцтво про повірку втрачено, засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним.

Наведене свідчить про те, що показники швидкості руху автомобіля отриманні за допомогою «TruCam» не є належним доказом, оскільки пристрій, який здійснював заміри був належним чином не повірений (відсутня пломба або повірочне тавро), а тому не можна брати до уваги дані показники при внесенні рішення, а інших доказів, які підтверджували факт вчинення мною даного правопорушення, надано не було.

Крім того, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

03.06.2020 року до Кілійського районного суду Одеської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що 25.03.2020 року близько 11 годині 34 хвилини інспектор 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержант поліції Ізовіта Владислав Леонідович ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки, відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», на 166 кілометрі автодороги «M-05 Київ-Одеса», що на території Жашківського району Черкаської області.

В цей час Третьою особою за допомогою лазерного вимірювача швидкості «ТruСАМ LTI20/20», серійний номер ТС000424, було зафіксовано, що водій транспортного засобу «Land Rover Discovery», державний номерний знак « НОМЕР_2 », рухався зі швидкістю 136 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 26 км/год., чим порушив п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, а тому, на підставі п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», вказаний транспортний засіб був зупинений.

Третя особа, згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився, відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надалі, Третя особа, згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія. Після перевірки документів третя особа, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу, Третя особа, відповідно до ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАК № 2293872 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Надалі Третя особа, згідно ст. 285 КУпАП, ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, від підпису та отримання копії якої позивач відмовився. Також, позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

Щодо відсутності повірочного тавра на вказаному приладі «ТruСАМ» представник відповідача зазначає що, відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» № 22-38/49 від 01.10.2019 року, опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами, адже його державні випробування проводились у 2011, коли не було державних стандартів України, де були б зазначені вимоги до вимірювачів швидкості дистанційних. «ДСТУ 8809:2018 Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги» набрав чинності лише у 2018. При цьому вимірювач швидкості «ТruСАМ» повністю відповідає вимогам цього стандарту.

Після ознайомлення позивача з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП від нього жодних заяв та клопотань, в тому числі направлених на отримання правової допомоги, перенесення дати розгляду справи, тощо, не надходило, а висловлена усно заява щодо ознайомлення з доказами правопорушення була третьою особою задоволена, про що позивач також вказує у своєму позові.

Крім того, відсутність письмових пояснень позивача, який, в силу ст. 63 Конституції

України, не несе відповідальності за відмову від їх надання, чи свідків правопорушення не являється перешкодою для розгляду справи чи накладення стягнення, адже Кодексом про адміністративні правопорушення надано більш ширший перелік даних, які можуть бути доказами у справі про адміністративні правопорушення, ніж зазначені позивачем.

З вищевказаними доказами позивач, реалізовуючи свої права, визначені cт. 268 КУпАП був ознайомлений на місці розгляду справи. Таким чином, третя особа, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши відеозапис зі службового автомобільного відеореєстратора, прийняв його як належний, допустимий та достатній доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122КУпАП.

Крім того, твердження позивача що вказаний доказ не містить прив`язки до географічних координат, не відповідає дійсним обставинам та спростовується роздруківкою з приладу «ТruСАМ», що долучається до даного відзиву, на якій відображена інформація щодо швидкості транспортного засобу, дати та часу вчинення правопорушення, місця здійснення фіксації, тощо. Так, на вказаній роздруківці зазначено, що фіксування швидкості руху відбувалось на 166 км., автодороги M-05 з географічними координатами «49°5'52.17"N 30°8'57.03"E».

На підставі вищезазначеного представник відповідача просив суд у задоволення позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної служби в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Третя особа інспектор 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержант поліції Ізовіта Владислав Леонідович в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних даних та доказів у відповідності до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2293872 від 25.03.2020 року встановлено, що 25.03.2020 року об 11 годині 34 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Land Rover Discovery», державний номерний знак « НОМЕР_2 », рухався зі швидкістю 136 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 26 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «ТruСАМ LTI20/20», серійний номер ТС000424, чим порушив п. 12.9 (б), внаслідок чого ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п.п. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом «TruCam» LTІ 20/20 № ТС000424, на якому зафіксовано, що автомобіль рухався зі швидкістю 76 км/год. (а. с. 52).

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12175, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 жовтня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000424 є придатним до застосування .

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О. Г., від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12175 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000424 до застосування.

Разом з тим, досліджений в судовому засіданні відеозапис та фотокартки, які долучені до матеріалів справи не дають змоги ідентифікувати транспортний засіб, тим самим не може бути визнана належним та допустимим доказом відеозйомка правопорушення від 25.03.2020 року з вимірювача «TruCam».

Таким чином вищезазначений доказ не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», що зазначено у рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, на підставі вимірювання за допомогою пристрою «TruCam», не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту порушення.

Отже, перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення саме у позивача, однак такі докази відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, працівником поліції не в повній мірі дотримано вимог закону, а саме ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП не повно і не всебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності визнається судом протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із нормою п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з наведеним, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 122 КУпАП, на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України підлягає закриттю.

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом відповідний порядок Кабінету Міністрів України на сьогоднішній день не прийнятий, а тому судові витрати за розгляд справи, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 132, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України та ст. ст. 245, 247, 251-252, 280, 286 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної служби, третя особа: інспектор 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержанта поліції Ізовіта Владислава Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2293872 від 25.03.2020 року, винесену посадовою особою інспектором 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області сержантом поліції Ізвіта Владиславом Леонідовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан