Справа № 447/2930/19
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №447/2930/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

17.12.2019 ОСОБА_1 звернувся (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Миколаївського районного суду Львівської області з позовною заявою до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - відповідач, до Миколаївський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у виконавчих провадженнях №45688982 та №52677858;

- зобов`язати відповідача вчинити у виконавчих провадженнях №45688982 та №52677858 встановлений Законом України «Про виконавче провадження» порядок примусового виконання судового рішення в повному об`ємі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що у провадженні Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області знаходяться два виконавчих провадження №45688982 та №52677858, які відкриті за виконавчими листами Миколаївського районного суду Львівської області від 10.11.2014 та №13.10.2016, виданими у справі №2а-534/11. Позивач зазначає, що вказаними виконавчими листами у справі №2а-534/11 Миколаївським районним судом зобов`язано боржника - управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 .

Однак, позивач зазначає, що станом на момент подання позовної заяви 17.12.2019 немає фактичного виконання та документального підтвердження виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчими документами у виконавчих провадженнях №45688982 та №52677858.

ОСОБА_1 вважає, що у даному випадку наявна очевидна бездіяльність відповідача, оскільки саме невиконання ним вимог ст.ст.11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» призвела до невиконання боржником рішення Миколаївського районного суду від 30.03.2012 у справі №2а-834/11. Також позивач вказує, що існують чині судові рішення щодо виконавчих проваджень ВП №45688982 та №52677858, якими судом вже визнавалась протиправною бездіяльність відповідача при виконанні рішення суду від 30.03.2012.

Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою їх захисту. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, передано на розгляд Львівському окружному адміністративному суду.

17.02.2020 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2019 у справі №447/2930/19 за вказаним адміністративним позовом залишено без руху.

17.03.2020 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2019 у справі №447/2930/19 - повернуто скаржнику.

30.04.2020 після автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю Кузана Р.І.

Ухвалою від 30.04.2020 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 15.05.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами 25.05.2020.

25.05.2020 суд відклав розгляд справи на 29.05.2020.

29.05.2020 суд відклав розгляд справи на 05.06.2020.

Відповідач 05.06.2020 подав до суду копії матеріалів виконавчих проваджень №45688982 та №52677858, а також відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що на виконанні у Миколаївському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувають виконавчі провадження №45688982 та №52677858 з примусового виконання виконавчих листів №2а-534/11 від 10.11.2014 та 13.10.2016, виданих Миколаївським районним судом Львівської області про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 25.04.2011 виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає районний коефіцієнт та північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за періоди роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зарахувати до страхового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року та про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 18.09.2010 по 24.04.2011 виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчислені пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за період роботи по вахтовому методу 3 11.06.1999 року по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зарахувати до трудового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 у жовтні 2010 року. Відповідач зазначає, що усі його дії щодо виконавчих проваджень №45688982 та №52677858 є законними та такими що визначені Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Ухвалою від 05.06.2020 суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

05.06.2020 суд відклав розгляд справи на 17.06.2020.

12.06.2020 позивач подав відповідь на відзив.

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надала пояснення, в яких описано розрахунок пенсійного забезпечення Сочила О.В.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Проти продовження розгляду справи у письмову провадженні не заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. Проти продовження розгляду справи у письмову провадженні не заперечив.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у поясненнях. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю. Проти продовження розгляду справи у письмову провадженні не заперечила.

17.06.2020 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

30.03.2012 Миколаївський районний суд Львівської області прийняв рішення у справі №2-а-534/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити перерахунок пенсії.

10.11.2014 Миколаївським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №2-а-534/11, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 25.04.2011 виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за періоди роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, в також зарахувати до страхового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року.

03.12.2014 держаним виконавцем відділу ДВС Миколаївського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45688982.

09.02.2015 держаним виконавцем відділу ДВС Миколаївського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45688982.

17.02.2015 постановою Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/238/15-а скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45688982 від 09.02.2015 з примусового виконання виконавчого листа №2а-534/11 від 10.11.2014.

15.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №45688982.

13.09.2016 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/5962/16 частково скасовано постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 30.03.2012 у справі №2-а-534/11.

13.10.2016 Миколаївським районним судом Львівської області на виконання вказаної постанови видано виконавчий лист №2-а-534/11, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 18.09.2010 по 24.04.2011 виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за періоди роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зарахувати до страхового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року.

20.10.2016 держаним виконавцем відділу ДВС Миколаївського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52677858.

31.10.2017 відповідач звернувся до Управління ПФУ в Миколаївському районі Львівської області з вимогою №01-40/8122 про надання інформації щодо виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії на виконання судового рішення.

26.10.2016 Управління ПФУ в Миколаївському районі Львівської області листом №5043/03-29 надано відповідь відповідачу.

01.06.2018 відповідачем прийнято постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №45688982 та ВП №52677858.

04.02.2019 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1589/18 скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №45688982 від 01.06.2018 та ВП №52677858 від 01.06.2018.

Вказаним судовим рішенням надано оцінку діям державного виконавця у виконавчих провадженнях ВП №45688982 та ВП №52677858, вчиненим до 01.06.2018.

Тому, предметом дослідження в даній справі є дії (бездіяльність) відповідача, які були вчинені (невчинені) ним після скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП №45688982 та ВП №52677858 від 01.06.2018.

01.04.2019 відповідачем винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень №52677858 та ВП №45688982.

05.04.2019 ГУ ПФ України у Львівській області листом №1009/08.02-19 повідомило державного виконавця про виконання виконавчих листів №2а-534/11 від 13.10.2016 та №2а-534/11 від 10.11.2014 та просило здійснити перевірку фактичного їх виконання, в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

В межах виконавчого провадження №45688982 відповідач 23.01.2020 звернувся до управління ПФ України у Миколаївському районі Львівській області із запитом державного виконавця №15.21-28/4267, в якому просив терміново надати вичерпну інформацію про виконання виконавчого листа №2-а-534/11 від 10.11.2014.

Крім цього, 23.01.2020 відповідач в межах виконавчого провадження №52677858 звернувся до управління ПФ України у Миколаївському районі Львівській області із запитом державного виконавця №15.21-28/4268, в якому просив терміново надати вичерпну інформацію про виконання виконавчого листа №2-а-534/11 від 13.10.2016.

03.02.2020 ГУ ПФ України у Львівській області листом №6030 на виконання запиту державного виконавця №15.21-28/4268 від 23.01.2020 повідомлено, що на виконання постанови про відновлення виконавчого провадження №52677858 управлінням ПФ України в Миколаївському районі Львівської області здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 18.09.2010 по 24.04.2011, виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчислені пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумовуючого робочого часу за період роботи по вахтовому методу з 11.06.2007, з 25.01.2008 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зараховано до трудового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року.

Крім цього, зазначено, що Пенсійним фондом листами від 26.10.2016 №5043/03-29 та від 28.03.2017 №1777/09-27 з долученням довідки №973 про розмір призначеної та фактично отриманої позивачем пенсії повідомлено Державну виконавчу службу про фактичне виконання рішення суду. З метою вжиття всіх заходів по виконанню судового рішення та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №52677858, ГУ ПФ України у Львівській області просило здійснити державним виконавцем перевірку фактичного виконання виконавчого листа №2а-534/11 від 13.10.2016 в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

22.05.2020 відповідач звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області із заявами про заміну сторони її правонаступником, в якому просив замінити боржника у виконавчих провадженнях №52677858 та №45688982 з управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

В матеріалах виконавчих проваджень №45688982 та №52677858 відсутні інші докази вчинення державним виконавцем дій чи прийняття рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а також проведення державним виконавцем перевірки повноти виконання управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області рішення Миколаївського районного суду Львівської області у справі №2а-534/11.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що, на думку позивача, відповідач допускає протиправну бездіяльність у виконавчих провадженнях ВП №45688982 та №52677858, оскільки після скасування постанов про закінчення виконавчого провадження ВП №45688982 та ВП №52677858 від 01.06.2018 ним не вчинялось жодних дій, які передбачені зокрема ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі цього позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюються примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 3 вказаного Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Суд встановив, що підставою для відкриття виконавчого провадження №45688982 є виконавчий лист Миколаївського районного суду Львівської області №2а-534/11 від 10.11.2014, а виконавчого провадження №52677858 є виконавчий лист Миколаївського районного суду Львівської області №2а-534/11 від 13.10.2016. Вказані виконавчі листи видані на підставі та на виконання рішень суду.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічними за змістом є норми Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

З аналізу наведених норми законодавства слідує, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має дотримуватись чіткого алгоритму дій, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Як вже зазначалось судом, 04.02.2019 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1589/18 скасовано постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45688982 та ВП №52677858 від 01.06.2018, оскільки державним виконавцем не було перевірено виконання боржником рішення суду.

Окрім цього, вказаним рішенням встановлено, що з листів ГУ ПФ України у Львівській області від 06.11.2018 №5442/01-11 та від 28.03.2017 №1777/09-27 не можливо встановити, що рішення суду №2а-534/11 виконане в повному обсязі, а державним виконавцем така обставина не перевірялись.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач після скасування зазначених вище постанов про закінчення виконавчих проваджень, повинен був вчинити вичерпний перелік дій, які передбачені, зокрема, ст.63 та ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що матеріали виконавчих проваджень не містять та відповідачем не долучено до справи достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати, що ним здійснювалась перевірка виконання управлінням Пенсійного фонду України рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30.02.2012 у справі №2а-534/11 на підставі якого видано виконавчі листи від 10.11.2014 та 13.10.2016 у визначений законом спосіб.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог, в частині бездіяльності відповідача належними та допустимими доказами.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд вважає, що у виконавчих провадженнях №45688982 та №52677858 наявна бездіяльність відповідача, а тому таку слід визнати протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача у виконавчих провадженнях №45688982 та №52677858 вчинити встановлений Законом України «Про виконавче провадження» порядок примусового виконання судового рішення в повному об`ємі, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Отже, посадові особи органів державної виконавчої служби, зокрема і відповідач у своїй діяльності зобов`язані керуватись Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження». Обов`язок неухильно дотримуватись вимог законодавства є конституційним обов`язком всіх державних органів та їх посадових осіб. Тому, пред`явлення вимоги про зобов`язання відповідача дотримуватись вимог Закону України «Про виконавче провадження», на переконання суду, є неналежним способом захисту порушеного права позивача.

З огляду на наведене, суд вважає, що дана позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 768,40 грн., сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 11.05.2020.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у виконавчих провадженнях №45688982 та №52677858.

Стягнути з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: 81600, Львівська область, м.Миколаїв, вул.Шептицького, 9, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Р.І. Кузан