Справа № 160/2442/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року Справа № 160/2442/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду II групи з 01 вересня 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
- визнати протиправним та скасувати п.16 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду П групи з 01 вересня 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 листопада 2019 року №147;
В обґрунтування позову позивач посилається на те, згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому при повторному огляді II групи інвалідності. Зазначає, що у визначеному законом порядку звернувся до відповідача із заявою про виплату такої допомоги, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року. Однак, згідно з пунктом 16 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії №65 від 24.05.2019, у призначенні та виплати допомоги позивачу відмовлено з посиланням на те, що вища група інвалідності встановлена йому понад дворічний термін після встановлення ступеня працездатності, позивач вважає вказане рішення незаконним.
Ухвалою суду від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
02.04.2020р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, згідно яких просить відмовити в задоволені позову повністю. В обґрунтування правової позиції зазначає, що між первинним встановленням ІІІ групи інвалідності та черговим оглядом МСЕК яким позивачу встановлено ІІ групу інвалідності пройшло більше двох років, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття комісією позитивного висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги.
09.04.2020р. до суду надійшов відзив, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволені позову повністю. В обґрунтування правової позиції зазначає, що у зв`язку з встановленням ступеня ІІІ групи інвалідності під час первинного огляду МСЕК 21.09.2016р. позивач одноразова грошова допомога вже була виплачена в розмірі 217500,00 грн. Встановлення ІІ групи інвалідності позивачу при повторному огляді відбулося лише 09.09.2019р., тобто значно більше ніж через 2 роки. Також зазначає, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (21.09.2016р.) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком вже діяла.
Станом на 17.06.2020р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Відповідно до довідки Військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 20.05.-19.06.2015р., з 21.11. по 07.01.2016р., з 26.01. по 29.01.2016р., з 27.02.по 28.02.2016р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій Луганській областях.
Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА від 21.09.2016 ОСОБА_1 встановлено з 31.08.2016р. ІІІ група інвалідності (причина інвалідності захворювання пов`язане з захистом Батьківщини).
У зв`язку з визначенням ІІІ група інвалідності позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 217500,00 грн, що сторонами не заперечується.
Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА №216743 від 09.09.2019 ОСОБА_1 встановлено з 01.09.2019р. ІІ група інвалідності (причина інвалідності захворювання пов`язане з захистом Батьківщини).
У вересні 2019 року позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Згідно п.16 Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №147 від 01.11.2019р., за результатами розгляду поданих документів, прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 , якого 28.02.2016р. звільнено з військової служби та 31.08.2016р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.
Також у витягу зазначено, що зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена у сумі 217500,00 грн.
Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення пов`язаних із захистом Батьківщини, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Ключовим правовим питанням у даній справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз.2 п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до абз.3 п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Положення п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.
З аналізу наведених норм Закону та Порядку № 975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.
Суд звертає увагу, що обидві ці норми п. 4 ст. 16-3 Закону (у тому числі в редакції, що діяла на час встановлення позивачу 3 групи інвалідності) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
Правовідносини щодо первинного встановлення втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до позивача.
Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (вересень 2016 року) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.
З часу первинного встановлення інвалідності (вересень 2016 року) до дня встановлення 2 групи інвалідності (вересень 2019 року) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Верховний Суд висловлював аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм права у схожих справах (постанови від 21.08.2019 у справі №806/2187/18, від 20.02.2020 у справі №806/714/18, від 12.03.2020 у справі №280/148/19).
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко