Справа № 2-а-1523/11
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 01.04.2020
Справа № 2-а-1523/11
Провадження № 6-а/334/9/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі заяву в.о. начальника Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району Баштової О.В. про зміну способу і порядку виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району Баштова О.В. звернулась до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-а-1523/11 від 07.08.2014 року, в якій просить змінити спосіб і порядок подальшого виконання постанови, зазначивши: стягнути з УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1 виплату одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України «Про стату4с і соціальний захист громадян, які постраждали на внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду (20011р.), що складає 40720,20 грн.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),- встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч.3ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, при цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках, але зі змісту заяви вбачається, що фактично заявник просить змінити судове рішення, яке набрало чинності.

Тобто, підставою для застосування правил вказаної статті Кодексу є обставини, що перешкоджають належними чином виконати судове рішення в адміністративній справі ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-а-1523/11 від 07.08.2014 року у справі за адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району щодо не виплати одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язано здійснити виплату йому одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 року зазначена постанова суду залишена без змін.

07.04.2015 року по вказаній справі Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист та звернуто до примусового виконання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 10.04.2015 року було відкрито виконавче провадження № 47174213.

22.05.2015 року 09.11.2015 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Половніков Р.С. звертався до суду з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення від 07.08.2014 року у справі № 2-а-1523/11.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2015 року (провадження № 6-а/334/17/15) в задоволенні вимог подання було відмовлено.

04.10.2016 року ОСОБА_1 звертався до суду з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення від 07.08.2014 року у справі № 2-а-1523/11.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017 року (провадження № 6-а/334/3/17) заява залишена без задоволення.

21.04.2017 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень від Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Гостіщева Т.М. звертався до суду з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення від 07.08.2014 року у справі № 2-а-1523/11.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2017 року (провадження № 6-а/334/58/17) провадження у справі закрито.

16.03.2018 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень від Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Фесенко Ю.В. звертався до суду з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення від 07.08.2014 року у справі № 2-а-1523/11.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2018 року (провадження № 6-а/334/20/18) в задоволенні вимог подання було відмовлено.

30.05.2018 року ОСОБА_1 звертався до суду з поданням про заміну способу і порядку виконання судового рішення від 07.08.2014 року у справі № 2-а-1523/11.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 року (провадження № 6-а/334/31/18) в задоволенні вимог подання відмовлено.

Згідно заяви УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському, вбачається, що постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-а-1523/11 від 07.08.2014 року винесена відносно виплати компенсації, яка безпосередньо фінансується тільки за рахунок коштів державного бюджету. Всі рахунки управління є цільовими, на виконання окремих програм. Фінансування витрат по виплаті бюджетних коштів особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Ці видатки передбачаються законом про Державний бюджет на відповідний рік. Станом на 2020 рік видатки бюджету на здійснення виплат згідно з рішеннями суду цим Законом не передбачені. Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Управлінням постійно інформує Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації про стан позовної роботи в судах та щодо наявності рішень суду, які винесені на користь громадян (щодо зобов`язання управління здійснити виплату додаткових бюджетних коштів).

Кошторисом на 2020 рік відповідних асигнувань не передбачено, тому відсутні грошові кошти щодо виплати відповідної допомоги за рішенням суду. Управлінням є бюджетною установою і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом України про державний бюджет України. Невід`ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Одним з таких органів і є Кабінет Міністрів України, який згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення. Відповідно до положень закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України. Виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Управління не являється розпорядником коштів, а фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законами України про державний бюджет на відповідний рік.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Ця норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2013 року № 845 Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, також у разі якщо рішення суду, зазначене в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч.2 ст.378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що набрав чинності 01.01.2013 року, мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

У відповідності до норм вищезазначеного Закону, виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, з урахуванням особливостей, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 30.01.2013 року.

Відповідно до частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, при цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках, але зі змісту подання вбачається, що фактично заявник просить змінити судове рішення, яке набрало чинності.

Крім того, підставою для застосування правил вказаної статті Кодексу є обставини, що перешкоджають належними чином виконати судове рішення в адміністративній справі ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

На думку суду, викладені заявником вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, істотно змінять зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Тому суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не повинен змінювати зміст резолютивної частини та не повинен змінювати спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району, звертаючись з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, винесеного Ленінський районним судом м. Запоріжжя по справі № 2-а-1523/11 від 07.08.2014 року шляхом заміни «зобов`язання вчинити певні дії» на «стягнення певної суми» фактично просить змінити не спосіб і порядок виконання постанови суду, а саме судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття цієї постанови.

Аналогічну позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12.02.2014 року у справі № К/800/598/14, згідно якої в ухвалі колегія суддів наголошує, що «Захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами), і звертає увагу судів першої інстанції на те, що змінюючи спосіб виконання постанови суду у аналогічних справах, вони фактично змінюють її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції і є неприпустимим.

Таким чином, заява УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо зміни способу та порядку виконання постанови не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог, фактично буде змінено спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи, та зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 07.08.2014 року, винесеного Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-а-1523/11, в якому просить змінити спосіб і порядок виконання судового рішення вказаної постанови з «зобов`язати здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду на «стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1 виплату одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду, що складає 40720,20 грн.».

Крім того, в вищенаведених підстав також не підлягають задоволенню вимоги заявника щодо відстрочення виконання рішення суду Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2014 року по справі № 2-а-1523/11 за постановами про : відкриття виконавчого провадження від 21.02.2020 року ВП № 61350798, про зобов`язання управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду, відстрочити здійснення стягнення з управління виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн. за постановою від 21.02.2020 року ВП № 61350798; відстрочити здійснення стягнення з управління витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 171,39 грн. за постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з боржника 21.02.2020 року ВП № 61350798).

Керуючись статтями: 294-295, 378 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради про зміну способу і порядку виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-а-1523/11 від 07.08.2014 року, а також відстроченні виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-а-1523/11 від 07.08.2014 року за постановами про: відкриття виконавчого провадження від 21.02.2020 ВП № 61350798 про зобов`язання управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду; вістрочити здійснення стягнення з управління виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн. за постановою від 21.02.2020 року ВП № 61350798; відстрочити здійснення стягнення з управління витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 171,39 грн. за постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з боржника 21.02.2020 року ВП № 61350798 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ісаков Д.О.