Справа № 160/2545/20
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року Справа № 160/2545/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
представника позивача представника відповідача представника третьої особи Монастирьов В.В. Шаповал В.В. Камишникова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
04 березня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року залучено до участі у справі № 160/2545/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровську міську раду.
07.05.2020 року третьою особою було подано письмові пояснення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, та вказано, що відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 13/27 від 06.12.2017 року, зі змінами відповідно до рішення № 8/30 від 21.02.2018 року, розмір ставки орендної плати за користування земельними ділянками становить: за період 2017 2019 роки 3 % від суми нормативної грошової оцінки. Вказує, що річна сума орендної плати розрахована позивачу згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу у м.Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.07.2019 року № 1107-4465. Також посилається на те, що недотриманням орендної плати місцевим бюджетом від оренди землі порушуються визначальні матеріалі потреби суспільства, територіальної громади міста Дніпра, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм.
14.05.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якої доводи, викладені у відзиві, не спростовують доводи позовної заяви та не містять підстав для відмови у задоволенні позову.
У судове засідання 04.06.2020 року прибули представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи.
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, наведені у позові.
Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Приватним акціонерним товариством "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" було подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю:
- від 26.04.2017 року з орендної плати за 2017 рік (уточнююча), якою визначено оренду плату у розмірі 509940,29 грн., виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 13455243,98 грн. та розміру орендної плати 3%;
- від 12.02.2018 року з орендної плати за 2018 рік, якою визначено оренду плату у розмірі 509940,29 грн., виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 13455243,98 грн. та розміру орендної плати 3%;
- від 07.02.2019 року з орендної плати за 2019 рік, якою визначено оренду плату у розмірі 509940,29 грн., виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 13455243,98 грн. та розміру орендної плати 3%.
За наслідками проведення такої перевірки складено акт № 8447/04-36-05-04/01416760 від 05.11.2019 року, у відповідності до висновків якого встановлено порушення п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено оренду плату за земельну ділянку за період з 01.01.2017 року по 31.08.2019 року на суму 2719681,56 грн.
Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За приписами пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Розмір та умови внесення орендної плати відповідно до пункту 288.4 тієї самої статті встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.
Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюються статтями 285-287 цього кодексу.
Окрім того статтею 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Таким чином, законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 14 Закону України «Про оренду землі»).
Статтею 15 зазначеного Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частиною 1 статті 23 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Статтею 654 Цивільного кодексу України (який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює зобов`язальні правовідносини) визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
За умовами договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (у гривнях), у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3.
Відповідно до пункту 4.7 договору встановлено, розмір орендної плати переглядається щорічно, або у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, в інших випадках, передбачених законом.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2013 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.03.2013 року у справі № 31/5005/6946/2012, внесено зміни до пунктів 2.3, 4.1 договору оренди земельної ділянки від 21.12.2006 року, та викладено їх у такій редакції:

"2.3. Нормативна грошова оцінка 1 квадратного метру земельної ділянки на момент внесення змін до договору складає 1028,78 грн.";

"4.1. Річна орендна плата за земельну ділянку на момент внесення змін до договору встановлюється у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 389 897,33 грн. Річна орендна плата не є сталою та може змінюватись у разі зміни нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та обчислюється відповідно до Податкового кодексу України у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється цим кодексом. Орендна плата вноситься орендарем, незалежно від результатів його діяльності на банківський рахунок Дніпропетровської міської ради, який попередньо в письмовій формі уточнюється орендарем щорічно, на початку бюджетного року".

Отже судом встановлено, що в пункті 4.1 договору сторони погодили, що річна орендна плата за земельну ділянку на момент внесення змін до договору встановлюється у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 389 897,33 грн., та може змінюватись. Проте одностороння зміна умов договору не допускається.

Відтак, суд робить висновок, що податковий орган, який є не суб`єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши податкове повідомлення-рішення фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 813/3819/17.

Також суд зауважує, що статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У зв`язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи, що контролюючим органом до суду не надано пояснень на належного обґрунтування підстав здійснення донарахування ПрАТ "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" грошового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 3399601,95 грн. (в т.ч. за податковими зобов`язаннями 2719681,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 679920,39 грн.), отже як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 13.12.2019 р. № , спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ПрАТ "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 21020,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 143 від 02.03.2020 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 21020,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.12.2019 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області () на користь Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" () понесені позивачем судові витрати в сумі 21 020 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 червня 2020 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков