Справа № 120/785/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 червня 2020 р. Справа № 120/785/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Жердєва О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_1 )

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що дотримався свого обов`язку щодо своєчасного направлення в електронну систему документообігу податкових накладних, однак до завершення операційного дня йому не було надіслано квитанцію про прийняття податкової накладної або про відмову в її прийнятті, або про зупинення реєстрації податкової накладної. Разом із тим, реєстрація проведена 03.01.2020 року внаслідок збою в системі електронних сервісів ДПС, що підтверджується інформацією з електронного кабінету, отриману від ДПС України. Відтак вважає, що не вчиняв протиправних дій у даному випадку, тому не підлягає притягненню до відповідальності. Тому вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 10.02.2020 року щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій суперечить законодавству і звернувся до суду із цим позовом про його скасування.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20.03.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію за порушення терміну реєстрації податкових накладних та складено акт №1278/50-05/ НОМЕР_1 від 22.01.2020 року, який було направлено платнику в день складання. Акт отримано ФОП ОСОБА_1 24.01.2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Не погоджуючись з висновками акту перевірки про встановлене порушення ФОП ОСОБА_1 було подано заперечення від 29.01.2020 року. Додатками до акту надано копію повідомлення ДПС України з Електронного кабінету про тимчасове обмеження роботи ITC та електронних сервісів, скринкопії з програми M.E.Doc та повідомлення програми M.E.Doc про статус відправлених на реєстрацію податкових накладних. За результатами розгляду заперечення до акту складено висновок № 14/1278/50-05/ НОМЕР_1 від 06.02.2020 року та в той же день ФОП ОСОБА_1 направлено відповідь № 2127/Д/02-32-50-05 від 06.02.2020 року про результати розгляду заперечення. Відповідь отримано платником 10.02.2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. На другий робочий день після розгляду заперечення та направлення відповіді платнику прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 10.02.2020 року, яке разом з розрахунком штрафних санкцій направлено платнику з повідомленням про вручення та вручено йому 19.02.2020 року. Крім того, за результатами аналізу додатків до заперечення встановлено , що податкові накладні №52 від 12.12.2019 року, №62 від 12.12.2019 року, №63 від 12.12.2019 року перебувають в статусі «очікується доставка» з 13:04 24.12.2019 року. Доставка податкових накладних від платника до ДПС не є функцією контролюючого органу. Посилаючись на повідомлення програми M.E.Doc та п. 201.10. ст. 201 ПКУ ФОП ОСОБА_1 вважає датою реєстрації податкових накладних, зазначених в акті, дату 24.12.2019 року при відсутності у нього та ДПС квитанцій, що підтверджують прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкових накладних. Проте ДПС України не отримувало вказані податкові накладні, що подтверджується витягом з М .Е .Dос, наданим позивачем, де зазначено статус накладних "очікується доставка". Також, вказане підтвержується відсутністю таких накладних в журналі прийому електронних документів за період з 24.12.2019 по 03.01.2020 року, з якого можна встановити, що податкові накладні, щодо яких встановлено несвоєчасну реєстрацію, надійшли до контролюючого органу 03.01.2020 року (з порушенням термінів). Щодо наданої позивачем копії повідомлення ДПС України з Електронного кабінету про тимчасове обмеження роботи ITC до 22 год. 30 хв. 24.12.2019 року зазначив, що як свідчать надані копії документів податкові накладні були направлені на реєстрацію саме в цей період та до ДПС не доставлені. Починаючи з робочого операційного дня 26.12.2019 року по 28.12.2019 року Система електронного адміністрування працювала в штатному режимі. Разом із тим, згідно наданих до заперечення додатків встановлено, що платник не скористався можливістю реєстрації податкових накладних в період з 26.12.2019-28.12.2019 року та податкові накладні №52 від 12.12.2019 року, №62 від 12.12.2019 року, №63 від 12.12.2019 року були направлені на реєстрацію повторно після граничного терміну реєстрації 03.01.2020 року, в 11:22, отримані ДПС та зареєстровані. Квитанції про прийняття сформовані та направлені платнику. Підтвердженням факту, що зазначені в акті податкові накладні, отримані ДПС вперше 03.01.2020 року свідчить те, що квитанція сформована про "реєстрацію податкових накладних" а не "відмову у прийнятті" у зв`язку з наявністю в ДПС податкових накладних з такими ж реквізитами. Таким чином, підприємцем порушено термін реєстрації податкових накладних, визначений п.201.10 ст. 201 Кодексу, про що і складено акт № 1278/50-05/ НОМЕР_1 від 22.01.2020 року та прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 10.02.2020 року.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкладено судове засідання на 22 квітня 2020 року о 11:00 год., у зв`язку клопотанням сторін відносно ситуації, що склалася на території України та Вінницької області, спричинену коронавірусом COVID-19.

Ухвалою суду від 22.04.2020 року відкладено судове засідання на 13 травня 2020 року о 12:00 год., у зв`язку клопотанням сторін відносно ситуації, що склалася на території України та Вінницької області, спричинену коронавірусом COVID-19.

Ухвалою суду від 12.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення учасників справи, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з оптовою торгівлею продуктами харчування, перебуває на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ.

У період з 21.01.2020 року по 21.01.2020 року відповідачем проведено камеральну перевірку моєї господарської діяльності з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, за наслідками якої виявлено порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, визначених п.201.10 ст.201 ПК України та складено Акт про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.01.2020 року №1278/50-05/ НОМЕР_1 .

Так, згідно даних, зазначених в Акті, податкові накладні №52, №62, №63 від 12.12.2019 року повинні були бути зареєстровані до 31.12.2019 року, але дата їх реєстрації - 03.01.2020 року, відповідно визначено триденну затримку реєстрації.

Не погоджуючись з таким висновками, 29.01.2020 року позивач відповідачу Заперечення на вказаний Акт, за результатами розгляду якого, згідно відповіді «Про розгляд заперечення» від 06.02.2020 року №2127/Д/02-32-50-05, висновки Акту залишені без змін.

10.02.2020 року відповідачем винесено Податкове повідомлення-рішення № відповідно до якого встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст.201 ПК України та згідно із ст. 120-1 ПК України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 35186,86 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 3580,69грн.

Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу щодо нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується наступним.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За умовами, визначеними пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Як визначено пунктами 2, 3 Порядку №1246, операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації. Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1246 до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 11 Порядку №1246 обумовлено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Згідно з пунктами 12-16 Порядку№1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Якщо платником податку надіслано для реєстрації кілька примірників однієї податкової накладної та/або розрахунку коригування, зареєстрованими вважаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, відомості яких внесені до Реєстру, та платнику податку надіслана відповідна квитанція.

З аналізу вказаних норм слідує, що строки, визначені для реєстрації податкових накладних, встановлені у календарних днях, при цьому право платника податку для реєстрації податкових накладних пов`язане виключно з операційним днем, який відповідно до Порядку №1246 триває з 8-ї до 20-ї години. Разом з тим, податковий орган в будь-якому випадку зобов`язаний протягом операційного дня надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкової накладної.

Оскільки законодавством встановлено чіткі та обмежені строки для реєстрації податкових накладних, задля уникнення порушення платником податків граничних строків для реєстрації податкових накладних у випадку коли гранична дата припадає на вихідний чи святковий день, положеннями Порядку №1246 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу встановлено, що якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як встановлено судом, відповідно до копій скріншотів програми M.E.DOC 24.12.2019 року об 13:04 податкові накладні №52, №62, №63 від 12.12.2019 року відправлені позивачем на реєстрацію. Однак, реєстрація зазначених податкових накладних проведена лише 03.01.2020 року, внаслідок збою в системі електронних сервісів ДПС, що підтверджується інформацією з електронного кабінету, отриману від ДПС України та не заперечується представником відповідача в судовому засіданні.

Відтак позивач, надіславши на реєстрацію 24.12.2019 року о 13:04 год. податкові накладні №52, №62, №63 від 12.12.2019 року, тобто в межах операційного дня, своєчасно виконав свої зобов`язання, передбачені податковим законодавством з реєстрації податкових накладних №52, №62, №63 від 12.12.2019 року.

Разом з тим, судом встановлено, що до кінця операційного дня 24.12.2019 року квитанції про прийняття або неприйняття вказаних податкових накладних підприємству не надходили.

При цьому, суд наголошує, що квитанція про прийняття або неприйняття вказаної податкової накладної повинна була бути надіслана позивачу в межах операційного дня, тривалість якого визначена пунктом 3 Порядку №1246.

Однак, з огляду на зазначені обставини та з врахуванням правових наслідків, передбачених пунктом 201.10 Податкового кодексу, суд дійшов висновку, що податкові накладні №52, №62, №63 від 12.12.2019 року вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних в день їх надіслання, а саме 24.12.2019 року.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №806/832/17, від 27 березня 2018 року у справі №825/2411/16, від 26 червня 2018 року у справі №806/2219/16, від 22 листопада 2018 року у справі № 813/815/18, від 26 листопада 2018 року у справі №813/815/18 та враховуються судом при вирішення даного спору відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що спірні податкові накладні не надсилалась позивачем в межах операційного дня 24.12.2019 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд наголошує, що доводи сторін не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає для оцінки докази. Беззаперечні докази про порушення позивачем вимог законодавства при вчиненні реєстрації податкової накладної від 28 грудня 2018 року №213 відповідачем суду не надано. Відтак, відсутні підстави вважати, що у даному випадку наявна вина позивача щодо несвоєчасної її реєстрації.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки позивачем в межах граничного строку реєстрації податкових накладних надіслано податкові накладні від 12.12.2019 року, то це свідчить про те, що ним добросовісно вживалися заходи для виконання вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних. При цьому, відповідачем не виконано обов`язку протягом операційного дня надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин. Тобто, порушення граничних строків реєстрації податкових накладних обумовлене неправомірними діями відповідача.

Згідно з пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Протиправність діяння обумовлена невиконанням чи неналежним виконанням вимог, встановлених законом. Відповідальність за діяння можлива лише у разі, якщо на особу покладено обов`язок діяти у певний ситуації у визначений спосіб. Відсутність вини платника податків унеможливлює можливість притягнення до відповідальності за податкові правопорушення.

Таким чином, застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України можливе лише за наявності безпосередньої його вини.

Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №819/777/17, від 30 січня 2018 року у справі №815/2745/17 та враховуються судом при вирішення даного спору відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Отже, притягнення позивача до відповідальності за таких обставин з накладенням на нього штрафу у розмірі 10 відсотків від суми ПДВ, зазначену у податкових накладних, порушує принцип діяти пропорційно та добросовісно з боку суб`єкта владних повноважень.

В рішенні від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», Європейський Суду з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Зазначений висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010 року; «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Лелас проти Хорватії», п.74).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вєстберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.02.2020 року, винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 22.06.2020 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна