Справа № 200/12688/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року справа №200/12688/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року (повне судове рішення складено 18 березня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/12688/19-а (суддя в І інстанції Загацька Т.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експериментально-механічний Курахівський завод» до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ЖИЛБУДІНВЕСТ» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експериментально-механічний Курахівський завод» (далі ТОВ Експериментально-механічний Курахівський завод», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким визначено податкове зобов`язання за основним платежем з податку на додану вартість у розмірі 3 155 029,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1 577 514,50 грн., всього на суму 4 732 543,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми В4 №, яким зменшено суму від`ємного значення що зараховується до податкового кредиту наступного звітного податкового періоду: а) за податковою декларацією з ПДВ від 20.06.2018 у розмірі 34 761,00 грн.; б) за податковою декларацією з ПДВ від 16.07.2018 у розмірі 208 290,00 грн.; в) за податковою декларацією з ПДВ від 16.10.2018 у розмірі 640 386,00 грн. всього на суму 883 437,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про необґрунтованість висновків податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Пайпин-Системс», ТОВ «Альянс Жилбудінвест» та ДП «Первомайськвугілля», оскільки у позивача наявні всі документи, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту. Позивач вважав неправомірним посилання податкового органу на відсутність реальності господарських операцій з контрагентом, оскільки фактичне виконання договорів, укладених з суб`єктами господарювання, підтверджене первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та порушення норм законодавства його контрагентом не може нести для нього жодних негативних наслідків.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, а саме: не надав оцінку обставинам, які слугували підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Наголошує, що встановлені податковим органом факти щодо неможливості здійснення господарських операцій з контрагентами позивача за перевіряємий період повністю підтверджуються висновками акту перевірки та узгоджуються з вимогами податкового законодавства та практикою Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду в аналогічних спорах. Апелянт наголосив, що позивачем створена схема штучного руху товару, спрямована на створення формального документообігу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача висловив згоду з рішенням суду першої інстанції, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

21.05.2019 за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» з питань перевірки достовірності формування та віднесення сум з податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Пайпин-Системс» за травень 2018 року, з урахуванням взаємовідносин за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, ТОВ «Альянс Жилбудінвест» за вересень 2018 року та перевірки достовірності формування та віднесення сум з податку на додану вартість до податкового зобов`язання в декларації з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентом-покупцем ДП «Первомайськвугілля» за травень 2018 року з урахуванням взаємовідносин за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено акт №492/05-99-14-18/33377259 (т.1 а.с.26-116).

З висновків акту вбачається, що перевіркою встановлено порушення:

1) п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 розділу V ПК України, п.5 розділу III, п.п.1 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності, а саме: завищено показник податкової звітності за звітний період травень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «Пайпин-Системс» на суму 34 761 грн.; завищено показник податкової звітності за звітний період вересень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «Альянс Жилбудінвест» на суму 640 386 грн.;

2) п.187.1, п.187.7 ст.187, п.188.1 ст.188, ст.192 ПК України, Порядку заповнення податкової накладної, внаслідок заниження податкового зобов`язання за період травень 2018 року на суму 208 290 грн., з урахуванням наданих уточнюючих розрахунків за травень 2018 року.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області було прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.06.2019:

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 4 732 543,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 3 155 029,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 577 514,50 грн.;

№ 005141418, яким збільшено розмір від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 883 437,00 грн. (т.1 а.с.22,24).

Позивачем було подано заперечення щодо зазначених податкових повідомлень-рішень до ДФС України від 20.06.2019 № 48396/10/05-99-14-18-16, які залишено без задоволення рішенням від 19.09.2019 № 2383/1/44-10-08-05102 (т.1 а.с.117-130).

З матеріалів справи встановлено, що основними видами діяльності, якими займається ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» є: код КВЕД 28.29 виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н. в. і. у.; код КВЕД 28.99 виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н. в. і. у.; код КВЕД 24.51 лиття чавуну; код КВЕД 24.52 лиття сталі; код КВЕД 24.54 лиття інших кольорових металів; код КВЕД 25.11 виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; код КВЕД 42.91 будівництво водних споруд; код КВЕД 42.99 будівництво інших споруд, н. в. і. у.; код КВЕД 43.12 підготовчі роботи на будівельному майданчику; код КВЕД 43.21 електромонтажні роботи; код КВЕД 43.29 інші будівельно-монтажні роботи; код КВЕД 43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; код КВЕД 77.32 надання в оренду будівельних машин і устаткування; код КВЕД 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; код КВЕД 46.72 оптова торгівля металами та металевими рудами; код КВЕД 46.77 оптова торгівля відходами та брухтом; код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним; код КВЕД 52.10 складське господарство; код КВЕД 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна; код КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); код КВЕД 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів; код КВЕД 33.12 ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; код КВЕД 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

Як встановлено судами, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, 11.05.2018 між ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» та ТОВ «ПАЙПИН-СИСТЕМС» укладено договір про закупівлю № 11/05, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар (магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тю), зазначені в специфікації №1, а покупець прийняти і оплатити товар за умовами цього договору. Найменування (номенклатура, асортимент) товару, його кількість викладені у специфікації до даного договору. Оплата (умови, сума та строки оплати) товару та/або конкретної його партії проводиться покупцем відповідно до специфікацій, які є невід`ємними частинами даного договору (т.1 а.с.226-228).

Відповідно до Специфікації від 11.05.2018 до договору №11/05 ТОВ «ПАЙПИН-СИСТЕМС» зобов`язується поставити на адресу ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» товар на загальну суму 19 138 774,86 грн. (т.1 а.с.229).

Вищенаведений договір є чинним, не був визнаний судом недійсним та був діючим на момент виниклих правовідносин.

На підтвердження виконання договору від 11.05.2018 до договору №11/05 поставки, позивачем надано наступні документи:

- товарно-транспортні накладні щодо визначення кількості товару: №05/29-18 від 29.05.2018, №06/01-18 від 01.06.2018, №06/06-18-1від 06.06.2018, №06/06-18-2 від 06.06.2018; №06/12/18 від 12.06.2018, №06/16-18-1 від 16.06.2018, №06/16-18-2 від 16.06.2018, №06/20-18-1 від 20.06.2018; №06/20-18-2 від 20.06.2018; № 06/23-18 від 23.06.2018; №06/26-18 від 26.06.2018; №07/27-18 від 27.07.2018; №07/19-18 від 19.07.2018; №07/19-18-1 від 18.07.2018; №07/31-18 від 31.07.2018; №10/16-18 від 16.10.2018; товарно-транспортна накладна №07/23-18 від 23.07.2018; №10/17-18 від 17.10.2018; № 11/17-18 від 17.10.2018;

- акти прийому передачі ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» матеріальних цінностей на відповідальне зберігання ДП «Первомайськвугілля» ВП шахта «Золоте» згідно договору № 24/05 від 24.05.2018: № 1 від 29.05.2018; № 2 від 01.06.2018; № 4 від 06.06.2018; № 5 від 12.06.2018; № 3 від 06.06.2018; № 6 від 16.06.2018; № 7 від 16.06.2018; № 8 від 16.06.2018; № 9 від 24.05.2018; № 10 від 20.06.2018, № 11 від 23.06.2018; № 12 від 26.06.2018; № 14 від 18.07.2018; № 15 від 18.07.2018; № 16 від 23.07.2018; № 17 від 27.07.2018; № 18 від 31.07.2018; № 19 від 24.05.2018;

- оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 замовлення контрагенти ПАЙПИН-СІСТЕМС ООО: за травень 2018 року; за червень 2018 року; за липень 2018 року;

- сертифікат МакНІІ №15С.43М від 23.09.2015;

- сертифікати відповідності: № 06/01-2-18; № 06/01-1-18; № 05/29-18; № 05/29-18; № 06/19-5-18; № 07/17-7-18; № 06/15-4-18; № 07/23-9-18; № 06/25-6-18; № 06/05-2-18; № 06/05-3-18; № 05/28-1/1-18; № 06/25-6/1-18; № 05/8-1/2-18; № 07/17-8-18; № 06/25-6/2-18; № 05/28-1/2-18;

- журнал ордер і відомість по рахунку № 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками за 01.05.2018-31.12.2018;

- рахунки-фактури № 05/22-18-1 від 22.05.2018; № 05/22-18-2 від 22.05.2018; № 05/23-18-1 від 23.05.2018; № 05/23-18-2 від 23.05.2018; № 05/23-18-3 від 23.05.2018;

- накладні: №5 від 29.05.2018; №6 від 01.06.2018; №7 від 06.06.2018; №8 від 06.06.2018; №9 від 12.06.2018; №10 від 16.06.2018; №11 від 16.06.2018; №12 від 20.06.2018; №13 від 20.06.2018; №14 від 23.06.2018; №15 від 26.06.2018; №20 від 27.07.2018; №18 від 18.07.2018; №17 від 18.07.2018; №20 від 27.07.2018, №21 від 31.07.2018; №29 від 16.10.2018; №19 від 23.07.2018, №30 від 17.10.2018; №33 від 17.11.2018 (т.1 а.с.131-225).

На підтвердження факту використання придбаного товару в господарській діяльності позивачем надано суду: договір відповідального зберігання № 24/05 від 24.05.2018, укладений між ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» (поклажодавець) та ДП «Первомайськвугілля» ВП шахта «Золоте» (зберігач); договір підряду №45Т/01-04-18 від 19.04.2018, укладений між ДП «Першотравневе» та ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод»; договір субпідряду № 05/06 від 05.06.2018, укладений між ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» (підрядник) та ТОВ «АЛЬЯНС ЖИЛБУДІНВЕСТ».

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2018 між ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» (поклажодавець) та ДП «Первомайськвугілля» ВП шахта «Золоте» (зберігач) укладено договір відповідального зберігання № 24/05, відповідно до якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього договору «Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, шахтні матеріали та інше», зазначені в актах прийому-передачі, загальною вартістю 6 000 000 грн. (т.2 а.с.1-2).

Вищенаведений договір є чинним, не був визнаний судом недійсним та був діючим на момент виниклих правовідносин.

На підтвердження виконання договору від 24.05.2018 позивачем надано наступні документи:

- договір субпідряду №05/06 від 05.06.2018, укладений між ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод» (підрядник) та ТОВ «АЛЬЯНС ЖИЛБУДІНВЕСТ» (субпідрядник), за умовами якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи відповідно до умов цього договору згідно проекту, розробленого ПАТ «Луганськгіпрошахт» про здійснення невідкладних заходів, пов`язаних з запобіганням виникненню надзвичайних ситуацій техногенного характеру у зв`язку з затопленням шахт «Первомайсько-Стаханівського вугледобувного регіону Луганської області» по відокремленому підрозділу шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» товар за кодом СРV за Класифікатор ДК 021:015 - 45220000-5 Інженерні та будівельні роботи, а саме:

- виконання гірничо-прохідницьких робіт з перекріплення підземних гірничих виробок, влаштування водотривких перемичок із запірною арматурою у південному штреку пласта к горизонту 775 метрів на ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» для акумулювання обсягів води, виготовлення фундаментів для насосних установок, очищення освітлюючого резервуару та водозбірників 600 метрів і 775 метрів;

- виконання робіт з демонтажу та монтажу обладнання (насосних установок в комплекті з електроустаткуванням, електрообладнання центральних підземних підстанцій гор.436 м, 600 м, 775 м); прокладання комплексу трубопроводів водовідливу по відкачці шахтної води з гор.775 м і 600 м; монтаж кабельних конструкцій, монтаж КП 6 кВ до ЦПП гор.436 м, 600 м, 775 м; пусконалагоджувальні роботи. Пунктом 1.2 договору передбачено, що замовником робіт згідно проекту, розробленого ПАТ «Луганськдіпрошахт» про здійснення невідкладних заходів, пов`язаних з запобіганням виникненню надзвичайної ситуації техногенного характеру у зв`язку з затопленням шахт «Первомайсько-Стаханівського» вугледобувного регіону Луганської області» по Відокремленому підрозділу шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» є визначена відповідно до чинного законодавства України юридична особа, що здійснює фінансування усього комплексу робіт згідно проекту та інші функції відповідно до договору замовника з підрядником (т.2 а.с.3-6);

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №5С за вересень 2018 року;

- акти приймання виконаних підрядних робіт: №16с за вересень 2018 року; №17С за вересень 2018 року;

- відомості матеріалів: до акта прийняття №16С за вересень 2018 року, до акта прийняття №17С за вересень 2018 року;

- протокол узгодження динамічної договірної ціна виконання робіт по шахті «Золота» для здійснення невідкладних заходів , пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайних заходів пов`язаних з запобіганням виникненню надзвичайних ситуацій техногенного характеру у зв`язку з затопленням шахт «Первомайсько-Стаханівського вугледобувного регіону Луганської області» по відокремленому підрозділу шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» на вересень 2018 року;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2018 року на суму 1021,924тис.грн.;

- акти приймання виконаних будівельних робіт: №3 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №4 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №5 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №7 від 02.07.2018 року за червень 2018 року; №8 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №6 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №10 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №11 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №12 від 02.07.2018 за червень 2018 року; №13 від 30.07.2018 за липень 2018 року; б/№ від 20.08.2018 за вересень 2018 року; б/№ від 20.09.2018 за серпень 2018 року; №16 від 30.09.2018 за вересень 2018 року; №17 від 30.09.2018 за вересень 2018 року; №18 від б/д за жовтень 2018 року; №19 від б/д за жовтень 2018 року, №20 від б/д за жовтень 2018 року;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати: за червень 2018 року на суму 6246,534тис.грн.; за липень 2018 року на суму 3846,041тис.грн., за серпень 2018 року на суму 4218,42038тис.грн.; за вересень 2018р. на суму 14161,49107тис.грн., за жовтень 2018 року на суму 6315,97394тис.грн.;

- платіжні доручення: №14 від 16.05.2018 на суму 22 545 631,20 грн., №44 від 30.07.2018 на суму 3 846 041,0 грн., №38 від 10.07.2018 на суму 1 021 924,0 грн., №37 від 10.07.2018 на суму 6 246 534,0 грн.; №670/ від 04.09.2018 на суму 10 000,00 грн.; №671 від 04.09.2018 на суму 100 грн.;

- податкові накладні №1 від 30.09.2018, №3 від 23.05.2018, та квитанція про їх реєстрацію;

- оборонтно-сальдові відомості: за вересень 2018 року; за травень 2018 року, за червень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року;

- договір-підряду №45Т/01-04-18 від 19.04.2018, укладений між ДП «Першотравневе» та ТОВ «Експериментально-механічний Курахівський завод», за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи відповідно до умов цього Договору згідно проекту, розробленого ПАТ «Луганськдіпрошахт» про «Здійснення невідкладних заходів, пов`язаних з запобіганням виникненню надзвичайної ситуації техногенного характеру у зв`язку з затопленням шахт «Первомайсько-Стаханівського вугледобувного регіону Луганської області» по Відокремленому підрозділу шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля», товар за кодом СРУ за Класифікатор ДК 021:015 - 45220000-5 «Інженерні та будівельні роботи», а саме: виконання гірничо-прохідницьких робіт з перекріплений підземних гірничих виробок, влаштування водотривких перемичок із запірною арматурою у південному штреку пласта к горизонту 775 метрів на ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» для акумулювання обсягів води, виготовлення фундаментів для насосних установок, очищення освітлюючого резервуару та водозбірників 600 метрів і 775 метрів; виконання робіт з демонтажу та монтажу обладнання (насосних установок в комплекті з електроустаткуванням, електрообладнання центральних підземних підстанцій гор. 436 м, 600 м, 775 м); прокладання комплексу трубопроводів водовідливу по відкачці шахтної води з гор. 775 м і 600 м; монтаж кабельних конструкцій, монтаж КП 6 кВ до ЦПП гор. 436 м, 600 м, 775 м; пусконалагоджувальні роботи;

- додаткові угоди до договору-підряду: №457/01-04-18 від 19.04.2018 №1 від 23.08.2018, №2 від 24.08.2018, №3 від 25.12.2018;

- протокол узгодження динамічної договірної ціни на виконання робіт по шахті «Золота» для здійснення невідкладних заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайних заходів, пов`язаних з запобіганням виникненню надзвичайних ситуацій техногенного характеру у зв`язку з затопленням шахт «Пермомайсько-Стаханівського вугледобувного регіону Луганської області» по відокремленому підрозділу шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» згідно договору підряду №45Т/01-04-18 від 19.04.2018;

- декларація з податку на додану вартість за травень 2018 року (з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок) та вересень 2018 року;

- лист-повідомлення від 06.06.2018 №001/18 до договору відповідального зберігання №24/05 від 24.05.2018 (том 2 а.с.7-151);

- договір №15-06/18 від 05.06.2018, укладений між ТОВ «АЛЬЯНС ЖИЛБУДІНВЕСТ» та ВП «Спеціалізоване управління» ДП «Первомайськвугілля», згідно умов якого виконавець зобов`язується протягом дії договору надати послуги, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги на умовах цього договору. Пунктом 3.1 договору передбачено, що приймання наданих послуг здійснюється замовником з оформленням акту прийому-передачі наданих послуг;

- акти приймання виконання робіт (наданих послуг) по ВП «Шахта «Золоте» за вересень 2018 року від 01.10.2018 про те, що відокремленим підрозділом шахти «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» у вересні 2018 року були виконані роботи (т.2 а.с.237-251).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам у цій справі, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1 ст.1 ПК України).

Підпунктами 16.1.2, 16.1.4 п.16.1 ст.16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділ V ПК України (ст.ст.180-211) регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об`єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.187.1 ст.187 вказаного Кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст.188 ПК України).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені ст.200 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п.200.1 - 200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз.1 та 2 п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, з фактом реєстрації контрагентами (продавцями товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені ст.44 ПК України, відповідно до п.п.44.1 та 44.2 якої для цілей оподатковування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

На підтвердження здійснення господарських операцій по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентом, надані необхідні документи.

Статтею 1 Закону № 996-XIV, який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначений ч.2 ст.9 цього Закону.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, яке містить аналогічні норми.

Як встановлено судами, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, в підтвердження реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ по укладеним договорам позивачем надані відповідні документи бухгалтерського та податкового обліку.

Видані контрагентом позивача документи бухгалтерської звітності щодо правовідносин, які виникли між ним та позивачем, є такими, що відповідають вимогам Закону № 996-XIV.

Надані документи підтверджують факт здійснення реальних господарських операцій, що пов`язані з господарською діяльністю позивача, та правомірність включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження фактичного виконання господарських операцій, які дублюють висновок акту перевірки та спростовані сукупністю приведених вище обставин.

Фактично доводи податкового органу зводяться до можливого порушення податкового законодавства контрагентом-постачальником та відсутність належної обачності у виборі контрагентів, проте суд вказує на відсутність будь-яких відомостей про фіктивність контрагентів.

В обґрунтування доводів про порушення позивачем податкового законодавства відповідач, зокрема, посилається на податкову характеристику контрагента.

Разом з тим, такі твердження в порушення приписів ч.2 ст.71 КАС України не підтверджено належними доказами.

Посилання відповідача на певне недотримання податкового законодавства контрагентами позивача є неприйнятними.

Так, законодавством України, зокрема ПК України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов`язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, подання звітності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника. Не передбачено ні право, ні зобов`язання будь-якої із сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. При цьому відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник. Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, що прийняті в справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03), Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03) наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв`язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами. Зокрема, зазначено, що платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо такий платник не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності платника податків міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 в справі № 816/809/17.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з наведених положень КАС України посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача, в межах яких органами досудового слідства вживають певні заходи процесуального характеру, і вирок судом ще не винесений, є неприйнятними, оскільки матеріали кримінальних проваджень в силу закону не встановлюють жодних обставин, які мають значення в адміністративній справі.

В ході судового розгляду відповідачем не надано до суду вироків суду за результатами вказаних кримінальних провадження ані щодо контрагентів позивача, ані щодо позивача по даній справі.

Водночас, суд наголошує, що посилання контролюючого органу на кримінальне провадження, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.205 КК України, відносно контрагента позивача не підтверджується документально та не містить встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 808/2360/17, від 05.06.2018 по справі № 809/1139/17.

Посилання відповідача на те, що нереальність господарських операцій позивача підтверджена дослідженням ланцюга постачання між контрагентом позивача та його контрагентами, які не є контрагентами позивача, є неприйнятними, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, внаслідок чого не є обов`язковою передумовою для визначення податковим органом грошових зобов`язань по господарським операціям, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Слід визнати, що у будь-якому випадку, реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів тією мірою, якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку, зокрема на додану вартість. Це, в свою чергу, у межах спірних відносин позивача як платника податку покладає додаткове, не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 803/2094/15, від 20 грудня 2018 року у справі № 815/4992/16.

Крім того, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

В постанові Верховного Суду від 07.08.2018 по справі № 808/760/16 вказано, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру. Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

У постанові Верховного Суду від 15.05.2018 по справі № 0870/9721/12 також зазначено, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, у тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.

Висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податків товару мають підтверджуватися належними та допустимими доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст.9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Щодо посилання податкового органу на відсутність сертифікатів якості.

Спершу слід зазначити, що за переліком документів, які були використані під час перевірки, такі документи надавались позивачем до перевірки, проте за позицією відповідача, ці сертифікати не можуть вважатись дійсними.

Так, податковим органом зазначено, що у сертифікатах відповідності, наданих ТОВ «Пайпин-Системс», зазначено, що адреса виробництва Україна, Донецька область, м. Покровськ, вул. Нахімова, 82, однак відповідачем встановлено, що за цією адресою розташовано ТОВ «Красноармійський завод промислового обладнання», а за відомостями єдиного реєстру податкових накладних не встановлено реєстрацію податкових накладних на протязі 2018 року від ТОВ «Красноармійський завод промислового обладнання» на адресу ТОВ «Пайпин-Системс». Також, на думку податкового органу, оскільки дозвіл № UA P.068, наданий ДП «Державний Макіївський науково-дослідний інститут з безпеки робіт в гірський промисловості», було анульовано відповідно до наказу Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 № 1746, такий сертифікат є недійсним, внаслідок чого й видані сертифікати відповідності не можуть вважатись належними документами.

Колегія суддів вважає, що факт того, що адреса виробництва ТОВ «Пайпин-Системс» збігається з юридичною адресою іншого підприємства не може впливати на недійсність сертифікатів відповідності, а строк дії Сертифікату, виданого ДП «Державний Макіївський науково-дослідний інститут з безпеки робіт в гірський промисловості» встановлено до 22.09.2020, причому позивачу він виданий 23.09.2015, тобто, до анулювання дозволу, що мало місце відповідно до наказу Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 № 1746.

Крім того, з цього приводу слід зазначити, що на підтвердження реальності господарських операцій можна надати документи щодо якості товару, наприклад сертифікати відповідності, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, паспорти якості; проте ці документи не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, та не містять відомостей про господарську операцію. Крім цього, зазначені документи за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів платнику податку, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам. Сама по собі відсутність сертифікатів чи паспорту якості може стати лише підставою для позивача, наприклад, не приймати за якістю товар, поставлений контрагентом, та заявляти відповідні претензії, та не свідчить про реальність таких господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду: у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 805/2030/16-а та у постанові від 30 серпня 2019 року у справі № 804/17176/14.

Щодо дефектності ТТН суд зазначає, що це не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Крім того, суд зазначає, що відсутність ТТН, не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом. Тому питання щодо наявності ТТН, а також правильності її оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 14.02.2019 по справі № 826/19419/13-а.

До того ж, суд зазначає, що товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних податкових накладних регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.

Верховним Судом в постанові від 18.10.2019 у справі № 813/300/16 зроблено висновок, що наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для переконання про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також, слід зазначити, що відсутність у спірних контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Відповідачем не спростовується, що контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій мали чинний статус платників єдиного податку та ПДВ, повідомлень про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, тому суд виходить з того, що наведені в акті перевірки доводи щодо неспроможності контрагентів позивача здійснювати певні види господарської діяльності відповідачем як суб`єктом владних повноважень суду не доведені та не підтверджені жодними доказами.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29)

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У той самий час згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ).

Європейський Суд з прав людини в п.38 рішення від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

При цьому, суд наголошує на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Так, наведені ДПІ аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.70 КАС України.

Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигід або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, податковий орган дійшов помилкового висновку про те, що господарські операції за договорами, що укладені між позивачем та його контрагентами ТОВ «Пайпин-Системс», ТОВ «Альянс Жилбудінвест» та ДП «Первомайськвугілля», не мали реального характеру, і про порушення позивачем податкового законодавства в частині декларування податку на додану вартість.

Враховуючи наведене вище, наявні докази та доводи сторін у сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з контрагентами, за якими позивачем було сформовано податковий кредит, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених податковим органом в акті перевірки та відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року справі № 200/12688/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення 16 червня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук