Справа № 160/11511/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/11511/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Григоренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 р. (суддя Златін С.В., повне судове рішення складено 12.02.2020 р.) в справі № 160/11511/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Груп» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Груп» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/500104/2 від 22.08.2019 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110190/2019/00144.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. позов задоволено, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпропетровської митниці ДФС № UА110190/2019/00144, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці від 22.08.2019 року № UA110000/2019/500104/2.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішень про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом.

Зокрема, зазначено про ненадання належної правової оцінки доводам відповідача стосовно встановлених наступних розбіжностей в поданих декларантом документах:

1) наданий до митного оформлення інвойс від 10.07.2019 р. № 19YF0573 передбачає здійснення позивачем 100% передплати, проте платіжні доручення від 13.05.2019 р. та від 23.07.2019 р. не містять посилання на інвойс, дата платіжного доручення від 13.05.2019 р. не кореспондується з датою інвойсу;

2) судом першої інстанції не враховано, що коносамент від 10.07.2019 р. № ZIMUNGB9479670 містить відомості щодо умов сплати фрахту сплата у місці призначення, тобто отримувачем, що не відповідає вимогам поставки CFR;

3) декларація країни відправлення не містить відомостей щодо вартості фрахту, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів, що у ціну товару не включено складові, визначені ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Надані декларантом на вимогу відповідача додаткові документи не усунули сумнівів щодо не включення усіх складових до митної вартості.

У митниці наявна інформація щодо митного оформлення подібного товару за ціною угоди у співставних обсягах за МД від 19.06.2019 р. № UA100020/2019/371319 на рівні 2 дол. за кг., тому митницею застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2б) на рівні 2,0079.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020 р. здійснена заміна відповідача Дніпропетровської митниці ДФС правонаступником Дніпровською митницею Держмитслужби.

До судового засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2019 р. між позивачем та компанією NIGBO YUNLONG YONGFENG MACHINERY PARTS FACTORY (Китай) укладено контракт № NYYYMPFILG/19, відповідно до умов якого NIGBO YUNLONG YONGFENG MACHINERY PARTS FACTORY (Китай) зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити; умови поставки товару CFR Одеса, що визначено у інвойсі від 10.07.2019 року № 19YF0573; вартість товару 34 358,65 доларів США, що також визначено у інвойсі від 10.07.2019 року № 19YF0573; умови оплати 100% попередня оплата, що також визначено у інвойсі від 10.07.2019 року № 19YF0573.

Позивачем подано відповідачу митну декларацію № UA110190/2019/507829 на товар частини виключно до навісного обладнання екскаваторів зі сталі; частини до технологічного обладнання екскаваторів, елементи з`єднання частин стрілки екскаватора, без нанесення різьби (палець).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обрання методу визначення митної вартості позивачем разом із митною декларацією подано митному органу наступні документи: декларація митної вартості за № 2802; пакувальний лист б/н до інвойсу від 10.07.2019 року № 19YF0573; інвойс від 10.07.2019 року № 19YF0573; коносамент від 10.07.2019 року № ZIMUNGB9479670; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 7527 від 16.08.2019 року; сертифікат походження товару від 23.07.2019 року; банківські платіжні документи від 13.05.2019 року № 28 та від 23.07.2019 року № 116; прайс-лист зі строком дії жовтень 2019 року; зовнішньоекономічний договір від 28.03.2019 року № NYYYMPFILG/19; додаткова угода № 1 від 01.04.2019 року до зовнішньоекономічного договору; копія митної декларації країни відправлення від 19.07.2019 року; лист про надання додаткових документів від 19.08.2019 року; лист від 20.08.2019 року № 20/08-1 з перекладом; лист від 22.08.2019 року про відсутність можливості надати додаткові документи.

За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпропетровською митницею ДФС встановлено, що подані документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості відповідно до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України та обумовили необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодексу додаткові документи та відомості.

Відповідач повідомив декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включено до вартості товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні на вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Вищевказані документи витребувані від позивача у зв`язку з тим, що документи, надані позивачем, містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме:

наданий до митного оформлення коносамент містить відомості щодо умов сплати фрахту у місці призначення, тобто отримувачем товару;

декларація країни відправлення не містить відомостей щодо вартості фрахту;

наданий позивачем прайс-лист від 21.04.2019 року містить інформацію виключно щодо товарів, які містяться у інвойсі від 23.04.2019 року та умови поставки CFR, що свідчить про адресний характер та суб`єктивну спрямованість зазначеного прайс-листа;

у декларації країни відправлення міститься посилання на номер коносаменту, який не надано до митного оформлення;

пунктом 4.6.5 контракту передбачено надання страхового полісу, який до митного оформлення не надано;

у інвойсі від 15.03.2019 року та додатковій угоді до контракту від 15.03.2019 року міститься посилання на оплату покупцем вартості страхування та вантажоперевезення;

згідно з інвойсом від 15.03.2019 року та додаткової угоди до контракту від 15.03.2019 року наявні відомості про надання знижки; порядок та умови надання знижки не надано.

Про витребування додаткових документів відповідачем зроблено відповідну відмітку у митній декларації позивача із посиланням на ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Консультації з декларантом проведено у електронній формі, позивач ознайомлений з переліком витребуваних документів.

Позивачем листом надано відповідачу прайс-лист від 01.07.2019 року, додаткову угоду № 1 від 01.04.2019 року та лист від 21.08.2019 року № 20/08-1 щодо складових митної вартості.

Під час консультації між позивачем та відповідачем останній також зазначив про те, що відповідно до пункту 3 контракту від 28.03.2019 року № NYYYMPFILG/19 продавець постачає та сплачує покупцеві товар на умовах, зазначених у інвойсі; відповідно до наданого до митного контролю інвойсу від 10.07.2019 року № 19YF0573 зазначено умови оплати - 100% передоплата; платіжні доручення від 13.05.2019 року та від 23.07.2019 року не містять посилання на інвойс; платіжне доручення без вказівки у ньому на інвойс, на підставі якого здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару. Так само платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару; дата платіжного доручення від 13.05.2019 року не кореспондується з датою наданого до митного оформлення інвойсу від 10.07.2019 року № 19YF0573.

Відповідачем визначена митна вартість товару на підставі резервного методу, у зв`язку з чим прийнято картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА110190/2019/00144 та рішення про коригування митної вартості товарів від 22.08.2019 року № UA110000/2019/500104/2.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. З урахуванням того, що в поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар, а відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржених рішень.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.03.2019 р. між ТОВ «Імпорт Логістік Груп» (покупець) та компанією Nigbo Yunlong Yongfeng Machinery Parts Factory (Китай, продацевь) укладено контракт № NYYYMPFILG/19, за умовами якого позивач придбаває у продавця товари; умови поставки товару CFR Одеса, що визначено у інвойсі від 10.07.2019 р. № 19YF0573; вартість товару складає 34 358,65 доларів США, що визначено у інвойсі від 10.07.2019 р. № 19YF0573; умови оплати 100% попередня оплата.

Відповідно до укладеного контракту покупцем отримано товар частини виключно до навісного обладнання екскаваторів зі сталі; частини до технологічного обладнання екскаваторів, елементи з`єднання частин стрілки екскаватора, без нанесення різьби (палець) на суму 34 358,65 доларів США відповідно до інвойсу від 10.07.2019 р. № 19YF0573.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію (ЕМД) № UA110190/2019/507829 на товар частини виключно до навісного обладнання екскаваторів зі сталі; частини до технологічного обладнання екскаваторів, елементи з`єднання частин стрілки екскаватора, без нанесення різьби (палець).

Декларантом на підтвердження заявленої митної вартості до ЕМД № UA110190/2019/507829 подано: декларацію митної вартості за № 2802; пакувальний лист б/н до інвойсу від 10.07.2019 р. № 19YF0573; інвойс від 10.07.2019 р. № 19YF0573; коносамент від 10.07.2019 р. № ZIMUNGB9479670; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 7527 від 16.08.2019 р.; сертифікат походження товару від 23.07.2019 р.; банківські платіжні документи від 13.05.2019 р. № 28 та від 23.07.2019 р. № 116; прайс-лист зі строком дії - жовтень 2019 р.; зовнішньоекономічний договір від 28.03.2019 р. № NYYYMPFILG/19; додаткову угоду № 1 від 01.04.2019 р. до зовнішньоекономічного договору; копію митної декларації країни відправлення від 19.07.2019 р.; лист про надання додаткових документів від 19.08.2019 року; лист від 20.08.2019 року № 20/08-1 з перекладом; лист від 22.08.2019 року про відсутність можливості надати додаткові документи.

За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпропетровською митницею ДФС встановлено, що подані документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості відповідно до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України та обумовили необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодексу додаткові документи та відомості.

Відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включено до вартості товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні на вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом надано органу доходів і зборів прайс-лист від 01.07.2019 р., додаткову угоду № 1 від 01.04.2019 р. та лист від 21.08.2019 р. № 20/08-1 щодо складових митної вартості.

За результатом проведеної митної оцінки відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/500104/2 від 22.08.2019 р., згідно з яким відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням другорядного методу 2б) на рівні 2,0079 дол. США.

У зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товару позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110190/2019/00144 від 22.08.2019 р.

Вирішуючи спірні правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з ч. ч. 8-9 цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Київською міською митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

В межах апеляційного перегляду справи такими обставинами орган доходів і зборів зазначає:

1) наданий до митного оформлення інвойс від 10.07.2019 р. № 19YF0573 передбачає здійснення позивачем 100% передплати, проте платіжні доручення від 13.05.2019 р. та від 23.07.2019 р. не містять посилання на інвойс, дата платіжного доручення від 13.05.2019 р. не кореспондується з датою інвойсу;

2) судом першої інстанції не враховано, що коносамент від 10.07.2019 р. № ZIMUNGB9479670 містить відомості щодо умов сплати фрахту сплата у місці призначення, тобто отримувачем, що не відповідає вимогам поставки CFR;

3) декларація країни відправлення не містить відомостей щодо вартості фрахту, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів, що у ціну товару не включено складові, визначені ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Стосовно посилання органу доходів і зборів на те, що наданий до митного оформлення інвойс від 10.07.2019 р. № 19YF0573 передбачає здійснення позивачем 100% передплати, проте платіжні доручення від 13.05.2019 р. та від 23.07.2019 р. не містять посилання на інвойс, дата платіжного доручення від 13.05.2019 р. не кореспондується з датою інвойсу, суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що ці обставини не зазначено органом доходів і зборів в рішенні про коригування митної вартості товарів та картці відмови у митному оформленні товарів як підстави для прийняття цих рішень.

Ці зауваження висловлені від час проведення процедури консультацій з декларантом.

Дійсно, платіжні доручення від 13.05.2019 р. № 28 та від 23.07.2019 р. № 116 не містять посилання на інвойс від 10.07.2019 р. № 19YF0573, а містять лише посилання на зовнішньоекономічний контракт від 28.03.2019 р. № NYYYMPFILG/19

Разом з тим, загальна сума, перерахована на адресу постачальника платіжними дорученнями від 13.05.2019 р. № 28 та від 23.07.2019 р. № 116, становить саме 34 358,65 доларів США, тобто повністю відповідає сумі, яка вказана у інвойсі від 10.07.2019 р. № 19YF0573.

Суд вказує, що шляхом співставлення зазначених в інвойсі та платіжних дорученнях відомостей, а саме найменування, кількості та ціни товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт, орган доходів і зборів мав можливість ідентифікувати належність платіжних доручень до інвойсу.

Також суд звертає увагу на відсутність обґрунтування з боку відповідача, яким чином відсутність в платіжних дорученнях посилання на інвойс унеможливлює перевірку складових митної вартості та унеможливлює ідентифікацію конкретного інвойсу та конкретних платіжних доручень з оцінюваною партією товару.

Також орган доходів і зборів в апеляційній скарзі зазначає, що коносамент від 10.07.2019 р. № ZIMUNGB9479670 містить відомості щодо умов сплати фрахту сплата у місці призначення, тобто отримувачем, що не відповідає вимогам поставки CFR; декларація країни відправлення не містить відомостей щодо вартості фрахту, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів, що у ціну товару не включено складові, визначені ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Поставка оцінюваного товару здійснювалась на комерційних умовах поставки CFR Одеса.

Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) термін CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний заключити договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення.

Тобто, умовами поставки CFR саме на продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту, та саме продавець несе витрати на транспортування товарів до порту призначення, витрати на навантаження, включаючи витрати на фрахт.

Тому суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ціна товару за умовами постанови CFR означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару зі сплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без вивантаження в порту, відповідно, узгоджуючи умови поставки на зазначених умовах сторони контракту погодились в тим фактом, що ціна товару, зазначена у специфікації та інвойсі, вже включає в себе транспортні витрати (фрахт) до порту Одеса.

Таке правозастосування узгоджується з правової позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 09.04.2019 р. в справі №825/1990/17. Верховним Судом в цьому судовому рішенні зазначено, що згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CFR (вартість та фрахт) означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт, однак ризик втрати чи ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна у порту відвантаження. За умовами CFR на продавця лягає відповідальність з очищення товару від стягнень для його вивозу. Таким чином, витрати на фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару.

Зважаючи на викладене, суд визнає необґрунтованими доводи апелянта стосовно неможливості перевірити митну вартість товару внаслідок відсутності доказів включення до ціни товару витрат на транспортування.

Суд вважає, що не зважаючи на те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили певні недоліки в оформленні, проте такі недоліки не перешкоджали органу доходів і зборів перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право органу доходів і зборів контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості.

Разом з тим, визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом за декларацією від 19.06.2019 р. № UA100020/2019/371319 є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у оспорених рішеннях не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеними митними деклараціями та митними деклараціями, поданими позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорювані рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України, ґрунтується на митній вартості подібного товару, враховуючи валюту контракту, країну виробництва та відправлення, назву товару.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який є подібним оцінюваному товару, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірного товару та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, орган доходів і зборів мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 р. в справі № 160/11511/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 р. в справі № 160/11511/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Груп» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 15.06.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.06.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко