Справа № 127/8200/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №127/8200/20
Провадження № 2-а/127/189/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департамента патрульної поліції Казиміра Ростислава Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК №2326852 від 01 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департамента патрульної поліції Казиміра Р.А. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК №2326852 від 01 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2020 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 08 травня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2020 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 04 червня 2020 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що постановою серії ЕАК №2326852 від 01 квітня 2020 року інспектором поліції Казиміром Р.А. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 255 гривень. Згідно з оскаржуваною постановою, він 01 квітня 2020 року о 13.47 год., керуючи транспортним засобом марки «BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 на М-21, 42 в смт. Стрижавка перевищив швидкість руху на 40 км/год, рухався зі швидкістю 90 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.) та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом TruСam 00072.

Позивач вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 01 квітня 2020 року він керував автомобілем, їхав у напрямку м. Вінниці в потоці з іншими машинами з однаковою швидкістю і на пред`явленому йому приборі не відображалося, на момент зупинки, що зафіксована швидкість належить саме його автомобілю. Крім того, поліцейські його зупинили за межами населеного пункту. Незважаючи на це, у пункті 6 оскаржуваної постанови зазначено місце вчинення правопорушення, яке співпадає із зазначеним у пункті 2 оскаржуваної постанови місцем розгляду справи: смт. Стрижавка, М-21, 42. Вказане місце знаходиться у центрі смт. Стрижавка, в районі перехрестя. Працівник поліції, який роздруковував оскаржувану постанову, не був присутній ні під час зупинення його автомобіля, ні під час пред`явлення йому прибору із зафіксованою швидкістю. А тому не був обізнаний, чи відповідають зазначена у постанові інформація про порушення дійсним обставинам. Йому не було повідомлено про наявність у нього прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та відповідно вони не були йому роз`ясненні, не було надано можливості надати свої заперечення та пояснення стосовно обставин справи. Крім того, з ним в машині їхали інші особи, які могли надати пояснення, як свідки, але оскільки йому не було повідомлено про початок розгляду адміністративної справи, обмежившись лише роздруківкою постанови, він цим правом не зміг скористатися. Жодна обставина, передбачена ст. 280 КУпАП, яка підлягає з`ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`ясовувалась у його присутностиі належним чином із наданням йому можливості висловити свої пояснення або зауваження. Йому не пред`явили належних доказів того, що зафіксована швидкість вимірювальним прибором належить його автомобілю і що вона зафіксована в межах населеного пункту. Ніхто йому не дав можливості поцікавитися, чи сертифікований прибор, яким проводилась фіксація швидкості і чи пройшов він повірку. Йому невідомо, чи дійсно вимірювальний прибор, який зазначений в оскаржуваній постанові і який був пред`явлений йому, це один і той самий прибор, оскільки його номер і назва йому не повідомлялися. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2326852 від 01 квітня 2020 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Липовська Н.Ю. у судове засідання не з`явилась, до матеріалів справи долучила відзив на позовну заяву та докази. У відзиві зазначила, що оскаржувана постанова є правомірною, позивач ОСОБА_1 перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 40 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. В якості доказу перевищення позивачем швидкості є відповідне фото та відеозапис, на якому зафіксовано номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму. Відповідно до розділу 4 п. 1 Наказу №193 від 08.02.2016 «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином: позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту ЗВТ засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку. В даному випадку свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/18038 від 15 січня 2020 року із відбитком повірочного тавра, яке вона додала до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 01 квітня 2020 року о 13.47 год. позивач, керуючи транспортним засобом марки «BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 на М-21, 42 в смт. Стрижавка перевищив швидкість руху на 40 км/год, рухався зі швидкістю 90 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.) та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом TruСam 00072.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До матеріалів справи представником відповідача Липовською Н.Ю. долучений як доказ диск з відеозаписом, із якого вбачається, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 90 км/год.

Щодо доводів позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (надалі - Рішення) визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху "за місцем вчинення" чи "на місці вчинення", було доповнено та деталізовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в частині 1 статті 258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до частині І статті 222 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Щодо твердження позивача про неправомірність використаня працівниками патрульної поліції лазерного вимірювача TruCam (серійний номер ТС000726), то суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam (серійний номер ТС000726), отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки з номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як "сертифікація" взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить один рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформленням результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року №193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18038, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 15.01.2020 та чинного до 15.01.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam (серійний номер ТС000726), є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу TruCam LTI 20/20 виробництва компанії «Laser Technology Inc.», США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номер та знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департамента патрульної поліції Казиміра Ростислава Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК №2326852 від 01 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, доповненого згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19)» №540-ІХ від 30.03.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки , визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред"явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов"язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19).

(Розділ із змінами, внесеними згідно із Законом №540-ІХ від 30.03.2020, опубліковано в ГУ №62 від 02.04.2020, набрання чинності від 02.04.2020).

Суддя: