Справа № 200/2760/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року справа №200/2760/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року (головуючий суддя І інстанції Кочанова П.В., складену у повному обсязі 31 березня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області) за результатами розгляду заяви Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 200/2760/19-а за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № №200/2760/19-а за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 5-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 січня 2019 року № 1724 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 жовтня 2018 року №5016 про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до страхового та пільгового стажу період навчання позивача з 01 вересня 1986 року по 10 січня 1990 року в СПТУ № 41 по професії електрослюсар підземний-машиніст, до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 15 січня 1990 року по 09 листопада 1996 року, з 06 серпня 1998 року по 15 липня 2002 року на підприємстві ВП Шахта Україна ДП Селидіввугілля та період роботи з 13 травня 2015 року по 23 травня 2018 року на підприємстві ВАТ Ургалвугілля. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено (а.с. 54-60).

Не погодившись з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати вищевказане рішення (а.с. 63-66).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 200/2760/19-а залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору (а.с. 78).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №200/2760/19-а повернуто заявникові у зв`язку з невиконанням вищевказаної ухвали (а.с. 85).

24 лютого 2020 року Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення суду від 26 червня 2019 року №200/2760/19-а за нововиявленими обставинами по справі, в якій просило суд, зокрема, ухвалити нове рішення відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с. 124-125).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року відмовлено у задоволені вищевказаної заяви (а.с. 167-170).

Не погодившись з ухвалою про відмову у задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та надання невірної оцінки обставинам справи, просило суд скасувати ухвалу суду від 31 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Донецький окружний адміністративний суд переглянути рішення суду від 26 червня 2019 року.

В обґрунтування наявності нововиявлених обставин управління зазначило, що реалізуючи своє право на перевірку документів їх відповідності первинним документам, управління направило запит до Селидівського професійного технічного училища №41 про підтвердження інформації навчання ОСОБА_1 за період 01 вересня 1986 року по 10 січня 1990 року. Згідно листів Селидівського професійного ліцею ОСОБА_1 не значиться в архівних документах, а зарахування вказаного періоду до стажу позивача надасть йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, що є істотними обставинами, які не були і не могли бути відомі Селидівському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області на час розгляду справи (а.с. 174-177).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без змін, з огляду на наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 січня 2019 року № 1724 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 жовтня 2018 року №5016 про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до страхового та пільгового стажу період навчання позивача з 01 вересня 1986 року по 10 січня 1990 року в СПТУ № 41 по професії електрослюсар підземний-машиніст, до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 15 січня 1990 року по 09 листопада 1996 року, з 06 серпня 1998 року по 15 липня 2002 року на підприємстві ВП Шахта Україна ДП Селидіввугілля та період роботи з 13 травня 2015 року по 23 травня 2018 року на підприємстві ВАТ Ургалвугілля. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено (а.с. 54-60).

Рішення набрало законної сили 28 жовтня 2019 року на підставі ухвали Першого апеляційного адміністративного суду про повернення позовної заяви.

24 лютого 2020 року Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення суду від 26 червня 2019 року №200/2760/19-а за нововиявленими обставинами по справі, в якій просило суд, зокрема, ухвалити нове рішення відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с. 124-125).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року відмовлено у задоволені вищевказаної заяви (а.с. 167-170).

Вищевказана ухвала є спірною в рамках даної справи.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява управління не містила нововиявлених обставин, визначених ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, відтак відсутні підстави для задоволення вимог поданої заяви щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами..

Відповідно до ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 365 КАС України, заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову(частина шоста статті 361 КАС).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 361 КАС,є те, що, по-перше, вона існувала на час розгляду справи; по-друге, ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; по-третє, вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто нововиявленими є обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Тобто обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишалися невідомими учасникам справи та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Водночас обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами.

Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року№ 816/4947/14, від 13 лютого 2018 року № 815/756/14, від 06 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15, від 26 лютого 2020 року № 806/455/16 , постанові Великої палати від 26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17.

Зі змісту заяви по перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами управління слідує, що заявник вважає нововиявленою обставиною надані Селидівським професійним ліцеєм (на запит управління) листи про те, що в книзі видачі дипломів, книзі наказів та поіменній книзі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться, а значиться ОСОБА_1 .

Вищевказана обставина дає заявнику право вважати, що позивач у справі не навчався у Селидівському професійному училищі №41, що безпосередньо могло вплинути на результат вирішення спору по суті позовних вимог.

Як зазначалось раніше, як нововиявлені розглядаються обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення судового рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що відповідач був обізнаний про вимогу позивача щодо зарахування до пільгового (страхового) стажу період навчання позивача з 01 вересня 1986 року по 10 січня 1990 року в СПТУ №41, а тому, у разі виникнення сумнівів у достовірності відомостей, наданих позивачем, мав можливість надати докази під час розгляду справи, у разі неможливості їх надати заявити клопотання перед судом першої інстанції про їх витребування, чи оскаржити судове рішення в частині зарахування спірного періоду до пільгового та страхового стажу в апеляційному порядку, однак управління не скористалось зазначеними правами.

При цьому, суд зазначає, що нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Зазначений висновок висловлено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 06 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а.

Відтак, подані відповідачем докази, які отримані управлінням вже після прийняття рішення по суті вимог не є нововиявленими обставинами по даній справі.

Суд першої інстанції правильно визначився, що наданий ОСОБА_1 диплом про освіту в професіонально технічному училище № 41 м. Селидове серії НОМЕР_1 , виданий 10 січня 1990 року, реєстраційний № НОМЕР_2 , копія якого засвідчена з оригіналом Селидівським гірничим технікумом, та який був наданий пенсійному органу з документами про призначення пенсії, не визнаний підробленим або недійсним за рішенням або за вироком суду, що позбавляє можливості суду встановлювати факт не отримання позивачем відповідної освіти. Переконливих доказів заявником не надано суду.( а.с.42)

Окрім того, в матеріалах справи є довідка Селидівського гірничого технікума, відповідно до якої на підставі особової справи ОСОБА_1 , що він надавав документ про закінчення Селидівського професійного училища № 41 та отримав диплом серія НОМЕР_1 реєстраційний № НОМЕР_2 ( а.с.122).

При цьому, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

На підставі вищевикладеного, оскільки Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами посилається лише на обставини з яких вбачається його незгода з рішенням суду першої інстанції (в частині неправомірного, на його думку, зарахування до стажу позивача періоду його навчання) та не посилається на жодні обставини, які передбачені статтею 361 КАС України, які є вичерпаними, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та прийнято ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями ст..ст.316,328,361,362,363,365,368,369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року по спарві № 200/2760/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, та продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складено 17 червня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова