Справа № 200/14129/19-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадженння

18 червня 2020 року

м. Київ

справа № 200/14129/19-а

адміністративне провадження №К/9901/14163/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Рибачука А.І., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі № 200/14129/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

До Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просив:

(і) визнати протиправною бездіяльність відповідача в не здійсненні перерахунку та не сплаті на його користь індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року, без врахування розміру його пенсії, та з визначення базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01.04.2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат;

(іі) зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату на користь позивача донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року, без врахування розміру його пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01.04.2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2020, яке було залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020, позов задоволено повністю:

А) Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в не здійсненні перерахунку та не сплаті на користь ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01.04.2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат;

Б) Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01.04.2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подало касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові повністю.

Дослідивши зміст касаційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) та частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Спір у цій справі виник через бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо здійснення перерахунку та сплати на користь ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року без врахування розміру його пенсії, та з визначення базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01.04.2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат. І з огляду на те, що предметом спору в цій справі є бездіяльність суб`єкта владних повноважень стосовно здійснення перерахунку та сплати індексації виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, ця справа є саме справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

Але на обґрунтування вимог касаційної скарги заявник покликається на те, що Перший апеляційний адміністративний суд під час розгляду справ з подібними за змістом правовідносинами сформував протилежну практику стосовно наявності підстав для нарахування та виплатити компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення строків виплати індексації щомісячних страхових виплат.

У цьому контексті колегія суддів зважає на те, що частиною третьою статті 125 Конституції України визначено конституційно-правовий статус Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України.

Тобто переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.

Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, використання процесуальної правової норми).

Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, у тому разі, якщо заявник належно обґрунтує, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).

Суд касаційної інстанції встановив, що наведений заявником аргумент стосовно того, що Перший апеляційний адміністративний суд під час розгляду справ з подібними за змістом правовідносинами сформував протилежну практику щодо наявності підстав для нарахування та виплатити компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення строків виплати індексації щомісячних страхових виплат, потребує ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження. Тому колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційних перегляд судових рішень, ухвалених у цій справі.

За вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є аргументи скаржника щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й наявність обставин, наведених у підпункті «а» пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

До касаційної скарги також долучене клопотання про зупинення на час розгляду справи в касаційному порядку дії оскаржених судових рішень, яке вмотивоване тим, що наразі наявна значна кількість судових справ за позовами потерпілих на виробництві до органів Фонду соціального страхування України щодо зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат за минулий період разом з компенсацією за несвоєчасну виплату доходу, тому з бюджету Фонду на виконання таких рішень має бути понесена значна сума витрат, до того ж існують особливості повороту виконання рішення суду у справах щодо зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячні страхові виплати.

За приписами частини першої статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Розв`язуючи правове питання, порушене у поданому клопотанні, Верховний Суд керується тим, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання (дії) судових рішень, яке допускається як виняток, мають бути вагомі причини.

Розгляд питання про зупинення виконання (дії) оскаржених судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати з огляду на виконання (дію) оскаржених судових рішень.

Тлумачення положень статті 375 КАС України також свідчить про те, що заява про зупинення виконання (дії) має містити належне обґрунтування потреби зупинення виконання (дії) судового рішення (зокрема, через неможливість повороту виконання такого рішення у разі його скасування) та до неї мають бути долучені, за наявності, докази, що свідчили б про загрозу настання незворотних наслідків внаслідок виконання (дії) судових рішень, які набрали законної сили.

Тобто для зупинення виконання (дії) оскарженого судового рішення потрібна наявність поважних причин, які б давали підстави для зупинення виконання рішення.

Проте клопотання про зупинення дії судових рішень не містить виняткових підстав для такого зупинення і до нього не долучено доказів, які б підтверджували потребу зупинення дії рішень. Тому на підставі статті 375 КАС України у задоволенні цього клопотання належить відмовити.

Керуючись положеннями підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328, а також приписами статті 375 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі № 200/14129/19-а.

2. Витребувати з Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/14129/19.

3. Відмовити у задоволенні клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зупинення дії рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі № 200/14129/19-а.

4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

5. Установити для подання відзиву на касаційну скаргу десятиденний строк з дня закінчення карантину, запровадженого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів".

6. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя А.І. Рибачук

Суддя В.М. Шарапа