Справа № 214/2666/20
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2666/20
2-а/214/154/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 батальйону 1 роти в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сушка Юрія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія УАК №2366442, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати Постанову серії ЕАК №2366442 від 10.04.2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що згідно зазначеної Постанови, 10.04.2020 року, о 09 год. 21 хв., він керував автомобілем марки «Mitsubishi ASX», н/з НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сергія Колачевського, 34 в м. Кривому Розі, перевищив установлені обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 77 км/год., що було зафіксовано приладом TruCam tc000659, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Однак позивач вважає, що у даному випадку дії відповідача є протиправними, а вказана Постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інкримінованого йому правопорушення він не вчиняв, так як рухався зі швидкістю 53 км/год.

Позивач у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив. Між тим, надав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через несплату позивачем судового збору, в якій також зазначив, що спірна постанова 10.04.2020 року ним не виносилась.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, згідно складеної відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, 10.04.2020 року, о 09 год. 21 хв., позивач, керував автомобілем марки «Mitsubishi ASX», н/з НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Сергія Колачевського, 34 в м. Кривому Розі, перевищив установлені обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 77 км/год., що було зафіксовано приладом TruCam tc000659, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим зазначеною постановою у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.4).

У відповідності до ст.ст.251, 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціатив, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, враховуючи вище викладене, суд уважає, що обставини наявності адміністративного правопорушення не підтверджені належними доказами, зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на підставі яких можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та винність позивача у його вчиненні. Окрім того суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення не є окремим доказом винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка її складає, про ці події.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Стосовно клопотання відповідача щодо залишення позову без розгляду у зв`язку з несплатою позивачем судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП позивач як особа, яка яку накладено адміністративне стягнення, звільнений від сплати судового збору за подання позову про оскарження рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначена норма є абсолютною та не встановлює можливості для неоднозначного її трактування.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28.11.2013 року №12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 року №R (81) 7, у якій зазначено: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

З огляду на те, що предметом оскарження у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., суд уважає, що покладення на позивача обов`язку сплатити судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. є неспівмірним та розцінюватиметься як обмеження права на доступ до правосуддя.

Таким чином, суд підтримує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 13.12.2016 року у справі №306/17/16-а та погоджується з висновками, викладеними в окремій думці (спільній) суддів Великої Палати Верховного Суду на постанову від 18.03.2020 року у справі №543/775/17, у зв`язку з чим не вбачає підстав для відступу від попередніх висновків Верховного Суду України. Разом з тим, суд уважає, що мотиви, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 року, на яку посилається відповідач у своєму клопотанні, стосуються апеляційного та касаційного оскарження рішення суду саме суб`єктом владних повноважень, рішення якого про притягнення особи до адміністративної відповідальності було предметом оскарження та не можуть розцінюватись як підстава для покладення на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, обов`язку щодо сплати судового збору при поданні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №2366442 від 10.04.2020 року інспектора поліції 2 батальйону 1 роти в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сушка Юрія Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Попов