Справа № 200/439/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 р. Справа№200/439/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Зінченка О.В., секретаря судового засідання - Реви О.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Тернинко С.М.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 33800 грн.

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі за текстом - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 жовтня 2019 року відповідачем проведена фактична перевірка в місці здійснення позивачем торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідком чого складено акт від 28 жовтня 2019 року №0050/05/99/31/32/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено: здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої; здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів; зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка та продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (ресторанного господарства).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року про застосування штрафу на суму 43800 грн.

Позивачем 05 грудня 2020 року частково сплачено - штраф у сумі 10000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, що передбачено абзацом 17 частиною 2 статті 17 Закону України №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року.

При цьому позивач, вважає незаконними та безпідставними нарахування штрафних санкцій за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, у сумі 10000 грн.; за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що передбачене абзацом 19 частиною 2 статті 17 Закону України №481/95- у сумі 17 000 грн. та за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування у сумі 6 800 грн.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що він не здійснював продаж тютюну та не зберігав алкогольні напої без марок акцизного податку встановленого зразка, оскільки він не є виробником алкогольних напоїв, а придбав їх у ПМП «Лоцмен», а виробником є ПАТ «Люботинський завод «Продтовари», при цьому обов`язку маркування товару він не має, в свою чергу, маркування здійснюється саме виробниками такої продукції.

Крім того, позивач вказав, що він має ліцензію на роздрібний продаж алкогольних напоїв реєстраційний номер 0531/03/08/2019/00407, дата реєстрації 19 лютого 2019 року за АДРЕСА_2 . Також у нього відкритий код КВЕД 56.30 обслуговування напоями, що включає: приготування і обслуговування напоями для негайного споживання на місці. Цей клас включає діяльність: барів, таверн, закусочних, дискотек (з перевагою споживання напоїв), пивних, кафе, ларьків із продажу фруктових соків, пересувних кіосків із продажу напоїв.

Ухвалою від 13 січня 2020 року позовна заява позивача залишена без руху.

Ухвалою від 31 січня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

20 лютого 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Вказав, що підстави визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 18 листопада 2019 року на суму 43800 грн. не обґрунтовано вимогами чинного законодавства України та не підтверджено матеріалами фактичної перевірки від 28 жовтня 2019 акт №0050/05/99/31/32/ НОМЕР_1 , з наступних підстав.

Фактичною перевіркою встановлено зберігання в магазині алкогольних напоїв, на яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари - наприклад 1 пляшка горілки «Срібна преміум» 0,5 л, 40 % дата виробництва 15 лютого 2019 року, виробник ПрАТ Люботинський завод «Продтоварів», марковано маркою акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16 на якій зазначена сума акцизного податку сплачена у сумі 21,160 грн., яка не відповідає ставці акцизного податку встановленої з 01 березня 2017 року (відповідно п.п. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215 ПК України у період з 01.03.2017 по 15.02.2019 ставка акцизного податку за 1 літр 100% спирту складала для коду товару згідно з УКТ ЗЕД 2208 - 126,96 грн.) у сумі 25,392 грн. із врахуванням дати розливу 15.02.2019 міцністю 40% та місткості тари 0,5 л. (відповідно до вимог ПК України з 01.03.2017 року ставка розраховується: 126.96*0.5*40/100=25,392 грн.).

Данні АС «Акцизні марки» ДПС України містять інформацію про те, що марку акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16, на якій зазначена сума акцизного податку у сумі 21,160 грн. була знищена 26 вересня 2019 року на підставі Акту про знищення марок акцизного податку (в наслідок зміни ставок акцизного збору) - скриншот з АС «Акцизні марки» додано до відзиву. Відповідно, марка акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16, на якій зазначена сума акцизного податку у сумі 21,160 грн. не могла бути використана при виробництві алкогольної продукції 15 лютого 2019 року.

Марки акцизного податку зазначені у пункті 1, 2 додатку №1 до акту фактичної перевірки від 28 жовтня 2019 року також було знищено на підставі Акту про знищення марок акцизного податку (в наслідок зміни ставок акцизного збору). Таким чином, відповідно до вимог підпункту 226.9. статті 226 ПК України зазначені алкогольні напої вважаються такими, що немарковані.

Згідно підпункту 228.9. статті 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів несуть, у тому числі продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Також, перевіркою встановлено, що 28 жовтня 2019 року продавець ОСОБА_2 здійснила роздрібний продаж на розлив для споживання на місці продажу 1 пластикового бокалу пива «Рогань традіційне світле» 0,5 л., вміст спирту 4,8 %, за ціною 14,50 грн. Розлив здійснено у присутності покупця за допомогою спеціального засобу для розливу з кеги обсягом 50 літрів. Документи, що підтверджують наявність статусу підприємства ресторанного господарства позивачем під час перевірки не надано.

Пунктом 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854 встановлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Тобто, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу має право виключно заклад (підприємство) ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус підприємства з універсальним асортиментом товарів за умови наявності узгодження органу місцевого самоврядування, державної санітарно-епідеміологічної служби, наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Наявність ліцензії №1900407 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місце торгівлі за адресою АДРЕСА_1 , від 19.02.2019 на об`єкт торгівлі - магазин та наявність виду економічної діяльності код КВЕД 56.30 не позбавляє ФОП ОСОБА_1 від обов`язку отримання узгоджень відповідних органів та не надає магазину статусу закладу ресторанного господарства.

Ухвалою від 05 березня 2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10 березня 2020 року.

06 травня 2020 року позивач надав через канцелярію суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що ним не було здійснено продажу тютюну та під час перевірки, відповідачем не надано даних щодо продажу - а саме чеку.

Щодо зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, позивач вказав, що заперечує проти цього, оскільки він не є виробником алкогольних напоїв, а придбав їх у ПМП «ЛОЦМЕН», а виробником є ПАТ "Люботинський завод "ПРОДТОВАРИ". Обов`язку маркування товару позивач немає, в свою чергу, маркування здійснюється саме виробниками такої продукції.

Звернув увагу суду, що відповідачем до відзиву не надані акт про знищення марок акцизного податку, а скриншот з бази АС «Акцизні марки» ДПС України не містить ніяких даних щодо того кому належить означена база, не містить дані платника податку (код та найменування), також не містить підпису та прізвище посадової особи. Тому, скриншот з бази АС «Акцизні марки» ДПС України не містять інформацію щодо предмета доказування та не може бути прийнятим до уваги судом.

06 травня 2020 року позивачем надана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року в частині нарахування 33800 грн.

10 березня 2020 року розгляд справи відкладено на 26 березня 2020 року.

Ухвалою від 26 березня 2020 року розгляд справи за клопотаннями сторін відкладено.

Ухвалою від 17 квітня 2020 року справу призначено у підготовче засідання на 27 квітня 2020 року.

27 квітня 2020 року розгляд справи відкладено на 14 травня 2020 року.

13 травня 2020 року відповідач надав доповнення до відзиву, відповідно до яких просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою від 14 травня 2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 червня 2020 року.

В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних у позові.

Представник відповідача, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований 04 листопада 2015 року як фізична особа - підприємець.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), а також обслуговування напоями (код 56.30).

Посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій відповідно до наказу від 21 жовтня 2019 року №393 та направлень на перевірку від 22 жовтня 2019 року №384, 385, на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, згідно зі статтею 16 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_1 .

За результатами проведеної фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарюванню вимог встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пальним складено акт №0050/05/99/31/32/ НОМЕР_1 від 28 жовтня 2019 року, яким встановлено порушення позивачем: абзацу 3 частини 4 статті 11, статті 111, частини 6 статті 15-3, частини 12 статті 18 Закону України №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»; підпункту 14.1.106 статті 14, пункту 85.2. статті 85, пункту 226.10 та пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України, що виразилось у:

- здійсненні позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої;

- здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів;

- зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

- здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта ресторанного господарства.

За підсумками акту перевірки у відношенні позивача складено податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року про застосування штрафної (фінансової) санкції у загальній сумі 43800 грн.

Згідно розрахунку штрафної (фінансової) санкції до податкового повідомлення-рішення № сума штрафу у розмірі 43800 грн. складається з наступного:

- 10000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (абзаці 17 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР);

- 10000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів (абзац 18 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95ВР);

- 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (абзац 19 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-ВР);

- 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (ресторанного господарства) (абзац 13 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-ВР).

Позивачем до судового розгляду справи, самостійно була сплачена сума штрафу у розмірі 10000 грн. за порушення абзацу 17 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої).

Таким чином, на час розгляду справи спірним питанням, є правомірність податкового повідомлення-рішення в частині штрафної (фінансової) санкції в розмірі 33800 грн. за порушення позивачем абзацу 18 частини 2 статті 17, абзацу 19 частини 2 статті 17 та абзацу 13 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 №481/95-ВР.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначає, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин/надалі - Закон №481/95).

Судом встановлено, що позивач допустив ревізорів фіскального органу до проведення фактичної перевірки. Наказ про проведення фактичної перевірки від 21 жовтня 2019 №393 фіскального органу щодо проведення фактичної перевірки позивачем не оскаржувалися (доказів протилежного суду не надано).

Позивач в обґрунтування позовних вимог не посилається на процедурні порушення проведення фактичної перевірки, відтак, суд здійснює перевірку правомірності прийнятих фіскальним органом рішень по суті.

Так, актом про результати фактичної перевірки №0050/05/99/31/32/ НОМЕР_1 від 28 жовтня 2019 року зафіксовано наступні порушення:

- здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, а саме 28 жовтня 2019 продавець ОСОБА_3 здійснила роздрібний продаж однієї пачки сигарет LM LOFT МІХ, на які виробником ПрАТ «Філіп Морріс Україна» з 26 серпня 2019 року встановлено максимальну роздрібну ціну у сумі 38,57 грн., а реалізовано за ціною 41,00 грн. З врахуванням суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу у сумі 5% максимальна роздрібна ціна не повинна була перевищувати 40,50 грн. (розрахунок: 38,57*1,05 = 40,498 < 41,00 грн.);

- зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка - на час перевірки в магазині зберігалися алкогольні напої (було виставлено на вітрині магазину з зазначенням ціни продажу), перелік яких наведено у додатку №1 до акту перевірки, на яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за одиницю маркованої продукції не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари, наприклад, 1 пляшка горілки «Срібна Преміум» 0,5 л 40 %, дата виробництва 15 лютого 2019 року, виробник ПрАТ Люботинський завод «ПРОДТОВАРІВ», марковано маркою акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16 на якій зазначена сума акцизного податку сплачена у сумі 21,160 грн., яка не відповідає ставці акцизного податку встановленої з 01 березня 2017 року у сумі 25,392 грн. із врахуванням дати розливу 15 лютого 2019 року міцністю 40% та місткості тари 0,5 л. (відповідно до вимог ПК України з 01 березня 2017 року ставка розраховується: 126.96*0,5*40/100=25,392 грн.) Усього виявлено 8 пляшок без марок акцизного податку встановленого зразка (перелік наведено у додатку №1 до акту перевірки);

- здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта ресторанного господарства: здійснено продаж пива - 1 пластиковий бокал пива «Рогань традіційне світле» 0,5 л. 4,8 % вміст спирту за ціною 14,50 грн. Продаж здійснила продавець магазину ОСОБА_2 на розлив у пластиковий стакан. Документи, що підтверджують наявність статусу підприємства ресторанного господарства під час перевірки не надано.

Щодо встановлених у ході проведеної фактичної перевірки позивача порушень, пов`язаних із реалізацією позивачем тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, які мали місце 28 жовтня 2019 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.212 статті 14 ПК України під реалізацією суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів слід розуміти продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Відповідно до статті 11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Згідно з підпунктом 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Підпунктом 215.3.10 статті 215 ПК України визначено, що для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 ст. 213 ПКУ, ставка податку становить 5 %.

Згідно з підпунктом 213.1.9 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відтак, на момент фактичної перевірки, розмір ставки акцизного податку складав 5% від вартості товару.

З матеріалів справи встановлено, що максимальна роздрібна ціна на товар - сигарети LM Loft mix виробником була встановлена у сумі 38,57 грн. (фотокартка пачки наявна в матеріалах справи), тобто граничною роздрібною ціною реалізованого господарською одиницею позивача тютюнового виробу повинно бути 40,49 грн. (33,81 грн. + 1,92 грн. (5%)), тоді як контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки встановлено факт реалізації позивачем цих сигарет за ціною - 41,00 грн., що є порушенням суб`єктом господарювання максимальних роздрібних цін на підакцизні товари (у даному випадку тютюнові вироби).

Позивачем не спростовані встановлені у ході фактичної перевірки обставини реалізації пачки сигарет за ціною 41,00 грн., та не підтверджено, що така реалізація здійснена за ціною, яка відповідає або не перевищує максимальну роздрібну ціну. Крім того, відповідні заперечення або пояснення не надані також в ході самої перевірки.

При цьому, в матеріалах справи наявні письмові пояснення продавця ОСОБА_3 , з яких вбачається, що за фактом перевірки 28 жовтня 2019 року магазину за адресою: АДРЕСА_1 , вона продала одну пачку сигарет LM LOFT МІХ за ціною 41,00 грн. виробника ПрАТ «Філіп Морріс Україна», максимальна роздрібна ціна на пачці 38,57 грн. дата виробництва 26 серпня 2019 року, касовий чек не видала, оскільки відволік наступний покупець.

Положеннями частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, збільшеними на суму акцизного податку у вигляді застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 грн.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано до позивача фінансові санкції в сумі 10000,00 грн. на підставі частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР згідно рішення від 18 листопад 2019 року №, а тому в цій частині позов не підлягає до задоволення.

Щодо встановленого факту зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка - на час перевірки в магазині, де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, суд вказує на наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що в ході проведення фактичної перевірки посадовими особами відповідача виявлено зберігання алкогольних напоїв (які були виставлені на вітрині магазину з зазначенням ціни продажу) на яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за одиницю маркованої продукції не відповідала сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари, чим порушено абзац 19 частини 2 статті 17 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР.

Наприклад, вказано, що 1 пляшка горілки «Срібна Преміум» 0,5 л 40 %, датою виробництва 15 лютого 2019 року, виробник ПрАТ Люботинський завод «ПРОДТОВАРІВ», марковано маркою акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16, на якій зазначена сплачена сума акцизного податку - 21,160 грн., яка не відповідає ставці акцизного податку встановленої з 01 березня 2017 року (відповідно п.п. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215 ПК України у період з 01 березня 2017 року по 15 лютого 2019 року ставка акцизного податку за 1 літр 100% спирту складала для коду товару згідно з УКТ ЗЕД 2208 - 126,96 грн.) у сумі 25,392 грн. із врахуванням дати розливу 15.02.2019 міцністю 40% та місткості тари 0,5 л. (відповідно до вимог Податкового кодексу України з 01 березня 2017 року ставка розраховується: 126.96*0.5*40/100=25,392 грн.).

Усього в магазині виявлено 8 пляшок без марок акцизного податку встановленого зразка (перелік наведено у додатку №1 до акту перевірки).

Згідно з вимогами пункту 226.1 статті 226 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до вимог пункту 226.3 статті 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Отже, марками відповідного зразка є марки, які відповідають сумі акцизного податку на дату розливу продукції.

Відповідно до вимог підпункту 222.1.2. пункту 222.1 статті 222 ПК України суми податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку.

За приписами підпункту 222.1.3 пункту 222.1 статті 222 ПК України, підприємства, які виробляють вина виноградні з додаванням спирту та міцні, вермути, інші зброджені напої з додаванням спирту, суміші із зброджених напоїв з додаванням спирту, суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями з додаванням спирту, сплачують податок при придбанні марок акцизного податку на суму, розраховану із ставок податку на готову продукцію, вироблену з виноматеріалів чи сусла, при виробництві яких використовується спирт етиловий.

Таким чином, марка акцизного збору є підтвердженням факту оплати акцизного податку і, що така оплата здійснюється в момент придбання марок акцизного податку.

Згідно з вимогами абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 2015 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів регулюється Податковим кодексом України, Законом України № 481 та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Положення № 1251).

Згідно з пунктом 20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Згідно з вимогами пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: - алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; - алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; - алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п. 226.5-226.7 ст. 226 ПК України).

Наведене свідчить, що немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не було сплачено, або було сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок. Відповідно і відповідальність, передбачена абзацом 15 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР, встановлена з метою покарання за ухилення від сплати акцизного податку.

В матеріалах справи наявна фотографія алкогольного напою горілка «Люботин Срібна Преміум», 0,5 л, дата виробництва - 15.02.19, маркованого маркою акцизного податку 20 ААБВ № 284841, 12/16, 21,160 грн.

Судом встановлено, що ставка акцизного податку на вказаній пляшці горілки не відповідає ставці акцизного податку встановленої у період з 01 березня 2017 року по 15 лютого 2019 року, оскільки ставка акцизного податку за 1 літр 100% спирту складала для коду товару згідно з УКТ ЗЕД 2208 - 126,96 грн.) у сумі 25,392 грн. із врахуванням дати розливу 15 лютого 2019 року, міцністю 40% та місткості тари 0,5 л.

У своєму відзиві на позові відповідач вказує, що АС «Акцизні марки» ДПС України містять інформацію про те, що марку акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16 на якій зазначена сума акцизного податку у сумі 21,160 грн. була знищена 26 вересня 2019 року на підставі Акту про знищення марок акцизного податку (в наслідок зміни ставок акцизного збору) Відповідно, марка акцизного податку АВ ЛГП 20ААБВ 284841 12/16 на якій зазначена сума акцизного податку у сумі 21,160 грн. не могла бути використана при виробництві алкогольної продукції 15 лютого 2019 року. Марки акцизного податку зазначені у п. 1,2 додатку №1 до акту фактичної перевірки від 28 жовтня 2019 року також було знищено на підставі Акту про знищення марок акцизного податку (в наслідок зміни ставок акцизного збору).

Суд критично ставиться до вищенаведених доводів відповідача з посиланнями на інформацію з сервісу Пошук акцизної марки.

По-перше, Державна податкова служба спільно з Міністерством фінансів дійсно запустила пілотний проект Пошук акцизної марки та на час проведення фактичної перевірки сервіс працював лише у тестовому режимі (https://cabinet.tax.gov.ua/registers/mark).

Та по-друге, вказані скірншоти не можуть бути прийняті як належний доказ з огляду на те, що наявна в них інформація не була покладена в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Статтею 17 Закону передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, підставою для застосування штрафу в порядку наведеної норми закону є не лише реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, а й зберігання таких напоїв.

Зафіксований в акті перевірки факт зберігання пляшок з горілкою без марок акцизного податку встановленого зразка у магазині, належному позивачу, визнається ним в позовній заяві.

При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача на надані видаткові, податкові накладні як на доказ того, що він не є виробником алкогольної продукції, оскільки відповідальність за неналежну сплату акцизного податку цілком покладається на виробника такої продукції, зважаючи на те, що на позивача як на суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснює реалізацію продуктів харчування, напоїв та тютюнових виробів також покладено обов`язок реалізації продукції належної якості та з дотриманням вимог податкового законодавства.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт зберігання позивачем алкогольного напою з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари, що є податковим правопорушенням в розумінні Податкового кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 № 1251.

Разом із цим, за наведеними нормами Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ступінь вини особи, яка зберігала алкогольні напої без марок акцизного податку встановленого зразка, не звільняє таку особу від відповідальності.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у сумі 17000 грн. у відповідності до абзацу 19 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР, згідно спірного податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року.

Щодо встановлених під час проведення фактичної перевірки порушень позивачем вимог Закону України №№ 481/95-ВР в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта ресторанного господарства, суд вказує на наступне.

Як вже зазначалось вище, в акті перевірки зафіксовано, що в магазині, де здійснює підприємницьку діяльність позивач здійснено продаж одного пластикового бокалу пива «Рогань традіційне світле» 0,5 л., 4,8 % вміст спирту, за ціною 14,50 грн. Продаж здійснила продавець магазину ОСОБА_2 на розлив у пластиковий стакан. Документи, що підтверджують наявність статусу підприємства ресторанного господарства під час перевірки не надано.

Позивач в ході розгляду справи не спростовує продаж в магазині пива на розлив та вважає такі дії цілком правомірними з огляду на наявну ліцензію та вид діяльності - обслуговування напоями (КВЕД 56.30).

Відповідно до абзацу 11 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Згідно з пунктом 215.1 статті 215 ПК України, до підакцизних товарів належить, зокрема, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно з частиною 28 статті 15 Закону №481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Сторонами не заперечується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) на підставі відповідної ліцензії.

Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів встановлено статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Зазначеною нормою заборонено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20кв метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Згідно з частиною 6 статті 15-3 Закону №481/95-ВР, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Пунктом 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила №854) встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Згідно з пунктом 22 Правил №854, роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, у разі відсутності у відповідного магазину статусу спеціалізованого підприємства у розумінні статті 15-3 Закону №481/95-ВР та пунктів 2, 22 Правил №584, суб`єкт господарювання не має права здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

В силу вимог частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР, у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 6800 гривень.

Згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням № від 18 листопада 2019 року, фінансові санкції в сумі 6800 грн. до позивача застосовано саме за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Проте, в акті фактичної перевірки від 28 жовтня 2019 №0050/05/99/31/32/ НОМЕР_1 зафіксовано лише продаж бокалу пива «Рогань традіційне світле» 0,5 л за ціною 14,50 грн. на розлив, про те, як саме було встановлено факт продажу пива на розлив для споживання на місці, не зазначено.

Жодних доказів споживання на місці проданого на розлив пива «Рогань традіційне світле» 0,5 л відповідачем суду не надано.

Отже, оскільки відповідачем не надано суду доказів споживання пива «Рогань традіційне світле» на місці його придбання в магазині, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, то в такому випадку відсутнє порушення позивачем вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР та Правил №854, що виключає застосування до нього штрафної санкції.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 березня 2019 року у справі №818/3895/15 (№К/9901/27688/18).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено в повній мірі правомірності висновків акту перевірки про порушення позивачем вимог встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року в сумі 6800 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджено квитанцією від 09 вересня 2019 року №.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд дійшов висновку щодо стягнення сплаченого судового збору з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у сумі 256 грн.

Керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 33800 грн., - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 18 листопада 2019 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області () судовий збір у розмірі 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, передбачений ст. 295 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Зінченко