Справа № 240/3296/20
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Житомир справа № 240/3296/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 61397112 від 26.02.2020, винесену заступником начальника відділу Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Велидчуком О.І.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.04.2016 відділом ДВС Бердичівського МУЮ прийнято постанову про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 294 350 грн. 25.02.2020 виконавче провадження № 50855228 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із надходженням заяви стягувача про сплату боргу у повному обсязі. Отже, примусового стягнення боргу не відбулося. Не зважаючи на вказане, відповідачем 26.02.2020 відкрито виконавче провадження № 61397112 з примусового виконання постанови від 25.04.2016. Вважає постанову від 26.02.2020 неправомірною, оскільки: у ній невірно зазначено орган, який видав виконавчий документ; постанова від 25.04.2016 пред`явлена до виконання за межами трирічного строку, визначеного ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»; примусового стягнення відповідачем не здійснювалося.

Ухвалою суду від 18.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що: твердження боржника про пред`явлення постанови № 50855228 від 25.04.2016 з порушенням трирічного строку не підкріплено на законодавчому рівні, оскільки згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору пред`являється до виконання протягом 3 місяців, та строк переривається у разі пред`явлення до виконання виконавчого документу; твердження боржника про невірне зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження №61397112 органу, який видав виконавчий документ, є хибним, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2019 р. № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" відповідач є правонаступником територіального органу; жодної з підстав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», за існування яких виконавчий збір не стягується, державним виконавцем не було встановлено; ч.3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наслідки завершення виконавчого провадження та у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Враховуючи наведене, вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 61397112 від 26.02.2020 є законною та обгрунтованою.

В судове засідання, призначене на 04.06.2020, представники сторін не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи неявку сторін, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Постановою заступника начальника відділу ДВС Бердичівського МРУЮ від 14.04.2016 відкрито виконавче провадження № 50855228 з примусового виконання виконавчого листа № 274/5268/15-ц, виданого Бердичівським міськрайонним судом, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2 943 500 грн. Встановлено боржнику строк для добровільного виконання - до 21.04.2016 та повідомлено, що у разі не сплати боргу самостійно, виконавчий лист буде виконаний примусово зі стягненням 10% виконавчого збору.

25.04.2016 заступником начальника відділу ДВС Бердичівського МРУЮ прийнято постанову в межах ВП № 50855228 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 294 350 грн, строк пред`явлення постанови - 1 рік з дати винесення.

25.04.2016 заступником начальника відділу ДВС Бердичівського МРУЮ зупинено виконавче провадження № 50855228 на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та 03.10.2016 поновлено провадження.

Постановою заступника начальника відділу ДВС Бердичівського МРУЮ від 09.12.2016 зупинено виконавче провадження № 50855228 на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою заступника начальника відділу Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Велидчука О.І. від 25.02.2020 виконавче провадження № 50855228 поновлено.

Вказані постанови позивачем не оскаржувались.

У зв`язку із надходженням заяви стягувача про сплату позивачем боргу в сумі 2 943 500 грн, постановою відповідача від 25.02.2020 виконавче провадження № 50855228 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

26.02.2020, заступником начальника відділу Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Велидчуком О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61397112 з примусового виконання постанови № 50855228 від 25.04.2016, виданої Бердичівським МРВДВС Центрально-Західного УМЮ (м.Хмельницький), про стягнення виконавчого збору у сумі 294 350 грн.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження № 61397112 від 26.02.2020, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, слід вказати наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV, чинний на момент відкриття виконавчого провадження №50855228 та прийняття у його межах постанови про стягнення виконавчого збору) та Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями закріпленими в пункті 1 часини 2 статті 17 Закону № 606-XIV (чинного на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору №50855228) закріплено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.1 та 2 ст.25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Пунктом 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що виконавчий лист № 274/5268/15-ц, виданий Бердичівським міськрайонним судом, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2 943 500 грн, не був виконаний позивачем добровільно у строк, встановлений у постанові про відкриття ВП № 50855228 від 14.04.2016, до 21.01.2016.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Отже, Законом № 606-XIV чітко передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у встановлений строк самостійно та не залежить від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Більш того, згідно приписів ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу. При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Таким чином, факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору.

При цьому нормами Закону № 606-XIV (чинними на момент відкриття ВП та прийняття постанови про стягнення виконавчого збору), також чітко визначено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Отже, посилання позивача на те, що оспорювана постанова про відкриття ВП № 61397112 винесена без урахування того, що відповідачем не було здійснено заходів примусового виконання, є помилковим.

Щодо твердження ОСОБА_1 в частині пред`явлення постанови № 50855228 від 25.04.2016 поза межами трирічного строку, визначеного ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вже зазначено судом, у постанові № 50855228 від 25.04.2016 вказано строк пред`явлення до виконання цього документу - 1 рік.

Разом з тим, виконавче провадження № 50855228 було зупинено в період з 25.04.2016 по 02.10.2016 та з 09.12.2016 по 24.02.2020 (в тому числі було зупинено і стягнення виконавчого збору) і постанови про зупинення позивачем не оскаржувались.

Згідно ч.4 ст.39 Закону № 606-XIV, протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Враховуючи наведене, посилання позивача на сплив терміну пред`явлення до виконання постанови № 50855228 від 25.04.2016 є необгрунтованим, оскільки перебіг строку пред`явлення був також зупинений.

Слід також зазначити, що положеннями п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, ч.3 ст.40 Закону є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору.

Частиною 6 статті 28 Закону № 606-XIV було передбачено, що у разі завершення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 49 цього Закону (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - прим.суду), якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Так, відповідачем закінчено виконавче провадження № 50855228 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, проте виконавчий збір в сумі 294 350 грн з ОСОБА_1 не було стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору від 25.04.2016 № 50855228 була діючою, відтак постанова про відкриття виконавчого провадження № 61397112 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 25.04.2016 винесена правомірно та у межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 61397112 від 26.02.2020 є неправомірною з огляду на невірне зазначення органу, який видав виконавчий документ, оскільки з її змісту (та як випливає із суті виконавчого провадження № 50855228) зрозуміло, що виконанню підлягає саме постанова Бердичівського МУЮ, правонаступником якого є Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

При цьому, зазначення в якості державного органу, який видав постанову про стягнення виконавчого збору від 25.04.2016 № 50855228, його правонаступника, не впливає на правомірність прийнятої постанови № 61397112 від 26.02.2020.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на виконання ч.2 ст.77 КАС України спростовано, а позивачем не доведено протиправність прийнятої постанови про відкриття виконавчого провадження № 61397112 від 26.02.2020 , а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 205, 242-246, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Європейська, 128, Бердичів, Житомирська область,13300, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова