Справа № 826/9541/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 червня 2020 року м. Київ№ 826/9541/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс»
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Світлани Миколаївни
треті особи:1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття»,
2. ОСОБА_1 ,
3. ОСОБА_2
провизнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Світлани Миколаївни (далі по тексту - відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №29054155 від 01 квітня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Світлани Миколаївни.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є власником об`єкта нерухомого майна: нежилі приміщення інженерно-побутового корпусу (в літера А), загальною площею 2091,90 кв.м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Братська, будинок 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

01 квітня 2016 року відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №29054155 від 01 квітня 2016, яким до реєстру внесено відомості про право власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття».

Також, як вказано у позовній заяві, 01 квітня 2016 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №13976221.

З рішенням про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» на об`єкт нерухомого майна, позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що з заявою про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень звернулась не уповноважена особа, а на момент державної реєстрації об`єкт нерухомого майна був обтяжений арештами.

Викладені вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Відповідач письмових заперечень проти позову або відзиву на позовну заяву не подав з невідомих суду причин.

Треті особи письмових пояснень на позовну заяву не подали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2016 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2017 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року №4030 адміністративну справу №826/9541/16 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2017 року для розгляду справи №826/9541/16 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівську Н.А .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року адміністративну справу №826/9541/16 прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

В судове засідання 29 грудня 2017 року жодна зі сторін не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення. Від представників позивача та третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» надійшли заяви про розгляд справи у письмовому провадженні. Відповідач та треті особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, а також приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку представника позивача, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Так, суд звертає увагу на положення пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, відповідно до якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, пунктами 6, 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Так, позивачем оскаржується рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Світлани Миколаївни про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: нежилі приміщення інженерно-побутового корпусу (в літ. А) загальною площею 2091,9 кв.м, за адресою: місто Київ, вулиця Братська, 6 від 01 квітня 2016 року №29054155.

Матеріали справи свідчать, що оскаржуване рішення стосується реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», реєстраційний запис №13976221 від 01 квітня 2016 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з заявою про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень звернулась не уповноважена особа, зокрема, Чижик А.П., як директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття».

З наданої суду копії рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2015 року у справі №910/17908/15 вбачається, що рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», оформленого протоколом від 08 грудня 2014 року №21, яким, у тому числі, обрано головою товариства з 09 грудня 2014 року ОСОБА_5 .

Вказане рішення суду набрало законної сили 13 квітня 2016 року на підставі постанови Вищого господарського суду України від 13 квітня 2016 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/57223762).

Також, згідно матеріалів справи, зокрема, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №61790799 від 20 червня 2016 року, вказаний вище об`єкт нерухомого майна обтяжений арештами на підставі ухвал Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року у справі №758/3217/15-ц, від 18 листопада 2014 року у справі №758/13628/14-к та від 13 листопада 2014 року у справі №758/13387/14-ц.

При цьому, суд зауважує, що фактично оспорює державну реєстрацію права власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», вважаючи себе власником майна.

Тобто вимогами у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, як державного реєстратора про реєстрацію переходу права власності на об`єкт нерухомого майна, що пов`язано з порушенням права позивача на це майно іншими особами, до яких перейшло право власності на нерухоме майно.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав інших осіб, а не позивача.

Визнання протиправними та скасування рішення щодо державної реєстрації права переходу права власності на нерухоме майно до Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» є захистом прав позивача на це майно від його порушення іншими особами, які набули права власності на спірне майно.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги відсутністю підстав для набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» права власності на майно і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що даний спір пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншими особами, до яких перейшло право власності на це майно. Належними відповідачами у такій справі є особи, право на майно яких оспорюється та щодо яких здійснено записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також суд зауважує, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, тобто остання була вчинена за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Отже, спір у даній адміністративній справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо цього майна. Такий спір має приватноправовий характер та має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, від 07 серпня 2019 року у справі № 826/15145/16 та від 06 листопада 2019 року у справі №826-3731/18 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами у справі виник не у зв`язку з виконанням або невиконанням відповідачем публічно - владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що останній має право звернутися з вказаним позовом до відповідного суду господарської юрисдикції.

Також, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись частиною 2 статті 19, пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі № 826/9541/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Світлани Миколаївни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» його право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного суду господарської юрисдикції.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс», що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03045, місто Київ, вулиця Новопирогівська, будинок 66, ) через відповідний орган Державної казначейської служби України судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок, який сплачений на наступні платіжні реквізити: отримувач коштів - УДКСУ у місті Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - 4007, код банку отримувача (МФО) - 820019 відповідно до квитанції №50314928 від 21 червня 2016 року.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська