Справа № 333/6665/19
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6665/19
Провадження № 2-а/333/23/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Саєнко О.О., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шукліна Дмитра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шукліна Д.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1725483 від 09.11.2019 року.

25.11.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.01.2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення відповідачем Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. Зазначена заява мотивована тим, що ОСОБА_2 при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, правомірність якої він оспорює, був посадовою особою Управління патрульної поліції в Запорізькій області, а відтак функції щодо підтримання правомірності рішень та дій вказаного інспектора належать до компетенції вказаного Управління. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.12.2019 року (справа № 724/716/16-а).

Ухвалою суду від 27.01.2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції було залучено як відповідача у справі, а зазначена ухвала направлена на адресу Управління.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 09.11.2019 року інспектором батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шукліним Д.О. винесено постанову серії ЕАК № 1725483, в якій зазначено, що 09.11.2019 року о 11 год. 52 хв., на а/д М18 297 км. в Запорізькій області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8 Правил дорожнього руху України. За порушення вказаних вимог ПДР ОСОБА_1 інспектор ОСОБА_2 притягнув до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою.

По-перше, за порушення вимоги п. 9.8 ПДР, якою визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар, адміністративна відповідальність настає за ст.125 КУпАП, а не за ч.2 ст.122 КУпАП, якою передбачена відповідальність, зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

По-друге, винесена ОСОБА_2 постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а отже у інспектора УПП відсутні належні докази вчинення ним адміністративного правопорушення. До матеріалів справи не долучено жодного доказу, які б доводили його винуватість. Усі сумніви повинні тлумачитися на його користь.

По-третє, в Додатку №4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Водночас, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу склав постанову, що оскаржується.

На підставі викладеного, позивач просить скасувати зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції та інспектора батальйону №2 роти №2 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шукліна Д.О. відзиви до суду не надходили, будь-які заяви, клопотання чи пояснення до суду вказані особи не надавали, хоча уповноважена особа УПП в Запорізькій області та інспектор Шуклін Д.О. отримали копії позову, додатків до нього і ухвали про відкриття провадження, тобто належним чином були повідомлені про наявність позову ОСОБА_1 . Враховуючи зміни до Кодексу адміністративного судочинства (розділу VI «Прикінцеві положення») щодо продовження процесуальних строків, суд тривалий час надавав можливість УПП в Запорізькій області та ОСОБА_2 направити до суду заперечення, але останні не скористалися наданими їм правами.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду докази, вважає, що позовна заява останнього підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ч.ч. 2,4,5 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення містяться також в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно із п.4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із вимогами ст.222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 і 5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч. статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до норм п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», до основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного нормативного акту зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Суд зауважує, що дійсно, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція №1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

З огляду на викладене, суд вважає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 є інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області, тобто в даному випадку був посадовою особою, уповноваженою розглядати справу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог чинного КУпАП, тому останній мав право на місці розглянути адміністративну справу і винести відповідну постанову.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року у справі №752/15787/16-а.

Судом встановлено, що 09.11.2019 року інспектором батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шукліним Д.О. винесено постанову серії ЕАК № 1725483 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 09.11.2019 року, о 11 год. 52 хв., на а/д М18 297 км. в Запорізькій області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8 ПДР України.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За позицією ОСОБА_1 поліцейський помилково кваліфікував його дії, а саме керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, за ч.2 ст. 122 КУпАП.

З такою позицією позивача суд не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Тобто, наведеною нормою закріплено обов`язок використання водієм денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар протягом певного періоду часу під час руху поза населеними пунктами.

Пунктом 19 ПДР України передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Згідно із цим пунктом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені - фари ближнього (дальнього) світла.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом, що, з огляду на положення п.9.8 ПДР, обумовлює обов`язок його використання протягом певного періоду часу під час руху поза населеними пунктами.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій, зокрема, по-перше - порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами; по-друге - порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Отже, на думку суду не ввімкнення денних ходових вогнів, а у разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнього світла фар у період з 01 жовтня по 01 травня є порушенням правил користування освітлювальними приладами. А момент застосування («при початку руху чи зміні його напрямку») у конструкції ч.2 ст.122 КУпАП відноситься саме до порушень правил користування попереджувальними сигналами, а не користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Водночас, згідно до ч.1 ст.9, ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. ст. 251, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який у даному випадку ним не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії ЕАк №1725483 від 09.11.2019 року, жодні пояснення свідків та докази здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення ОСОБА_1 ПДР України, відсутні.

Вказаний факт свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 122, 245, 246, 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 77, 241, 246, 255, 263, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шуклін Дмитро Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк №1725483 від 09.11.2019 року, винесену інспектором батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шукліним Д.О. щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 щодо притягнення останнього адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарженню продовжуються на строк дії карантину.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод