Справа № 161/2457/20
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2457/20
Провадження № 2-а/161/163/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого- судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Загоровській І.І.,

з участю представника позивача Гарбар Ю.Р.

представника відповідача Кондюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАК №182966 від 22.12.2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Вказує, що не згідний з постановою, вважає її такою що складена безпідставно та необґрунтовано, відповідач не навів жодного доказу, які б підтверджували його винуватість в порушенні Правил дорожнього руху. При винесенні оскаржуваної постанови у відповідача не було взагалі будь-яких доказів відповідно до вказаної норми права, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А тому незрозуміло на підставі чого відповідач зробив висновок про наявність достатніх підстав для прийняття оскаржуваної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК№1892966 від 22.12.2019 року.

Представник позивача Гарбар Ю.Р. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Кондюк М.М. в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2019 року відносно позивача було винесено постанову серії ЕАК№1892966 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. З вищезазначеної постанови вбачається, що 22.12.2019 року о 22 год 16хв в м. Луцьк по вул. Глушець, 18 ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку тримаючи їх у руці, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 д ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.6)

Зі змісту ч. 2 ст. 122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до підпункту «д» пункту 2.9 Розділу 2 ПДР, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідальність за порушення вказаного пункту ПДР передбачена ч.2 ст.122 КУпАП і розгляд справ даної категорії, згідно ст.222 цього Кодексу віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі -Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. При цьому, слід зазначити, що згідно п.5 цієї Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання правильності складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення та витребування необхідних додаткових матеріалів, які потрібні для вирішення справи, а також чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Аналогічне положення міститься у статті 278 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, серед іншого, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 77 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 76 цього Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У частині четвертій статті 9 цього ж Кодексу закріплено принцип офіційного з`ясування, за змістом якого суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Із оглянутого у судовому засіданні відеозапису від 22.12.2019 з автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу № video_2020-03-02_10-44-23 вбачається, що при здійсненні повороту ліворуч водій користується засобами зв`язку, а саме тримає його включеним у руці під час руху( 22год. 16хв. 51сек.).

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б спростовували твердження відповідача про те, що позивач 22.12.2019 року користувався засобами зв`язку, а саме розмовляв по мобільному телефону.

Тому суд зазначає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інші. Крім цього, відповідно до п.3 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору

Відповідно ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», завданнями поліції в тому числі є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено статтями 6 та 7 ЗУ «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд вважає, що оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП доведена, тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 14, 77, 90, 243-246, 286,293, 295 КАС України, на підставі ст.ст. 247, 280, 283, 284, 285 КпАП України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пушкарчук В.П.