Справа № 826/8826/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Київ № 826/8826/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними та зобов`язання 26вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича щодо невключення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію відносно ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити дані відносно ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до наданої Уповноваженою особою Фонду додаткової інформації стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» за рахунок Фонду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що 16 вересня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті, відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити клієнту поточний рахунок та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування.

Крім того, як вказано у позовній заяві, 17 вересня 2014 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Донбастеплоелектромонтаж» укладено договір №17/09-7 позики надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого товариство надало у власність позивача грошові кошти у сумі 160 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок останнього.

Також, позивач послався на те, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №140 від 04 грудня 2014 року у Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» запроваджено тимчасову адміністрацію, а на підставі постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року №144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних 02 березня 2015 року прийнято рішення №46 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо».

З метою отримання гарантованої виплати відшкодування за вкладом, позивач 04 жовтня 2016 року звернувся до уповноваженої особи Фонду та 25 жовтня 2016 року до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявами, в яких просив виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у банку.

Листом від 10 січня 2017 року №30-036-439/17 Фонд повідомив позивача про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статті 218-1 Кримінального кодексу України, а також про те, що кошти, розміщені на банківському рахунку заявника визнані речовим доказом та на них ухвалою слідчого судді накладено арешт.

При цьому, позивач повідомив, що Уповноважена особа Фонду відповіді на його заяву не надала.

У січні 2017 року позивачу стало відомо про невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, але про причини не включення, як вказує позивач, Уповноважена особа Фонду не повідомляла.

Вважаючи відмову Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 у письмових запереченнях проти позову зазначив, що 05 серпня 2016 року листом №01/2159 Уповноваженою особою Фонду надано додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у з в`язку з чим, за твердженнями представника відповідача 1, на теперішній час відсутній предмет спору та порушення прав позивача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 2 у письмових запереченнях проти позову послався на те, що Уповноваженою особою Фонду не було включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом, за рахунок Фонду, а тому у останнього відсутні правові підстави для включення позивача до загального реєстру вкладників та, відповідно, відшкодування коштів за вкладом.

Крім того, представник відповідача 2 зазначив й про те, що ухвалою слідчого судді від 21 грудня 2016 року №761/44571/16-к накладено арешт у тому числі на банківський рахунок позивача із забороною проведення видаткових операцій, вказані заходи забезпечення кримінального провадження є чинними та не скасовані, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зняття арешту з банківського рахунку позивача та виплати останньому відшкодування вкладу.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача 1, викладеними у письмових запереченнях проти позову, представник позивача надала суду відповідні письмові пояснення, в яких зазначила про те, що надані суду представником відповідача 1 докази щодо подання до Фонду додаткової інформації про позивача, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, мають сумнівний характер, а тому, на думку представника позивача, не можуть бути розцінені судом, як беззаперечні.

В подальшому, від представника відповідача 1 на адресу суду надійшли додаткові заперечення проти позову, в яких останній зазначив, що наказом №81 від 07 червня 2018 року затверджено акт від 06 червня 2018 року комісії з додаткової перевірки правочинів вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», яким визнано правочин щодо перерахування грошових коштів на рахунок позивача нікчемним та застосовано наслідки нікчемності правочину, про що повідомлено Фонд листом від 07 червня 2018 року №01/700, у зв`язку з чим представник відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2017 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 22 березня 2018 року жодна зі сторін не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням продовжити розгляд справи у письмовому провадженні. Представники відповідачів про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» укладено Договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті, відповідно до умов якого Банк відкрив клієнту поточний рахунок та зобов`язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування згідно Статуту Банку, нормативно-правових актів Національного банку України та інших актів законодавства України (пункт 1.1. Договору).

У відповідності до підпунктів 5.1.1. та 5.1.2. пункту 5.1. Договору Банк зобов`язався здійснювати обслуговування клієнта при наявності належним чином оформлених розрахункових документів, поданих до Банку та виконувати безготівкові розрахункові операції по документах, прийнятих від клієнта в цей самий день, при умові відсутності зауважень до поданих документів.

17 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбастеплоенергомонтаж» (далі по тексту - позикодавець) та ОСОБА_1 (далі по тексту - позичальник) укладено договір №17/09-7 позики (надання поворотної фінансової допомоги), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти в сумі 160 000,00 грн, а останній зобов`язався повернути одержану суму позики в обумовлений цим договором строк (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору позикодавець надає позичальнику позику (поворотну фінансову допомогу) в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника до 22 вересня 2014 року.

Позичальник, в свою чергу, відповідно до пункту 2.2. договору, зобов`язався повернути позикодавцю суму позики в готівковій формі шляхом її внесення до каси позикодавця або шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця, зазначений у договорі, до 22 вересня 2017 року.

У відповідності до наданої суду копії платіжного доручення №2520 від 17 вересня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбастеплоенергомонтаж» перерахувало на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 суму грошових коштів у розмірі 160 000,00 грн з призначенням платежу: «зворотня фінансова допомога згідно договору №17/09-7 від 17.09.2014 без ПДВ».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року № 782 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 грудня 2014 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким з 05 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайовича. Тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» запроваджено строком на три місяці з 05 грудня 2014 року по 04 березня 2015 року (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio/1198-928-v-publichnomu-akcionernomu-tovarystvi-bank-kambio-zaprovadgeno-tymchasovu-administraciyu-ta-pryznacheno-upovnovagenu).

26 грудня 2014 року на офіційному веб - сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 160 з 25 грудня 2014 року відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк камбіо», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайовича. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 161 з 25 грудня 2014 року уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio/1246-976-oholoshennya-pro-zminu-upovnovagenoi-osoby-fondu-na-zdijsnennya-tymchasovoi-administracii-v-pat-bank-kambio)

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича строком на 1 рік з 02 березня 2015 року по 01 березня 2016 року включно (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio/1772-1124-oholoshennya-pro-pryznachennya-upovnovagenoi-osoby-fondu-na-likvidaciyu-banku-ta-pochatok-procedury-likvidacii-pat-bank).

Крім того, 24 лютого 2016 року на офіційному веб - сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 року № 212 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» на два роки до 01 березня 2018 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Додусенка Володимира Івановича на два роки до 01 березня 2018 року включно (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio/3574-prodovzheno-likvidatsiiu-pat-bank-kambio).

05 серпня 2016 року за вих. №01/2159 Уповноважена особа Фонду направила на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лист щодо розгляду питання про зняття обмежень та включення до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» за результатами перевірки вкладів фізичних осіб, що тимчасово обмежені, проведеної Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб, в доповнення до листа №01/521 від 19 лютого 2016 року, разом з яким направлено доповнення до переліку вкладників, в якому міститься інформація щодо вкладу позивача.

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» з заявою, в якій просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у банку. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання Уповноваженою особою Фонду відповіді на вказане звернення позивача.

Більш того, 25 жовтня 2016 року позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з аналогічною заявою, у відповідь на яку листом №30-036-439/17 Фонд повідомив позивача про те, що на даний час правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 218-1 Кримінального кодексу України. Також, у вказаному листі повідомлено про те, що під час досудового розслідування кошти, розміщені на банківському рахунку позивача визнані речовим доказом, у зв`язку з чим виплата коштів можлива лише після прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні.

05 лютого 2018 року на офіційному веб - сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 01 лютого 2018 року № 304 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» строком на один рік з 02 березня 2018 року до 01 березня 2019 року включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Додусенка Володимира Івановича строком на один рік з 02 березня 2018 року до 01 березня 2019 року включно.(http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio/33359-prodovzheno-strok-zdiysnennya-protsedury-likvidatsiyi-pat-bank-kambio).

Згідно наданої суду копії наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» від 07 червня 2018 року №81, Уповноваженою особою Фонду затверджено Акт від 06 червня 2018 року Комісії з додаткової перевірки правочинів вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», у тому числі щодо правочину, укладеного з позивачем, на виконання протокольного рішення комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами від 25 квітня 2018 року №15, з урахуванням рішення виконавчої дирекції Фонду №111/17 від 13 липня 2017 року, яким визнано нікчемними правочини, зазначені в Акті.

Також, вказаним наказом застосовано наслідки нікчемності правочинів, у тому числі, щодо правочину, укладеного з позивачем.

Суд зауважує, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі будь-яким належним чином у встановленому законом порядку повідомили позивача про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків нікчемності.

Суд також зазначає, що на підставі частини шостої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 14 лютого 2019 року № 350 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» строком на один рік з 02 березня 2019 року до 01 березня 2020 року включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Северину Юрію Петровичу строком на один рік з 02 березня 2019 року до 01 березня 2020 року включно.

(http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio/41625-prodovzheno-strok-likvidatsii-pat-bank-kambio).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на день розгляду даної адміністративної справи до реєстру не внесені відомості щодо припинення юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» () (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), що, в свою чергу, дозволяє суду дійти висновку про можливість розгляду справи з ухваленням остаточного рішення суду по суті заявлених позовних вимог до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо».

Виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон від 23 лютого 2012 року № 4452-VI).

Суд звертає увагу, що під час вирішення даної адміністративної справи по суті, судом застосовуються положення законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, тобто, на момент запровадження у Банку тимчасової адміністрації.

За визначенням статті 2 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452 - VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 11 та частини третьої статті 12 Закону №4452 - VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;

2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду;

3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;

3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов`язань за такою заборгованістю тощо);

4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду;

5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;

6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб;

8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452 - VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини другої статті 26 цього ж Закону, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Пунктом 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452 - VI передбачено, що Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з нормами статті 27 Закону №4452 - VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

При цьому, пунктами 1,3,4 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

Між тим, частиною другою статті 38 цього ж Закону передбачено обов`язок Фонду протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Пунктом 4 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Положення №14) Уповноважена особа Фонду протягом 10 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку надає до Фонду разом із супровідним листом уточнену інформацію про рахунки:

1) за структурою інформаційного рядка файла, визначеною у додатку 3 до цього Положення:

за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку;

осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

що перебувають під арештом за рішенням суду;

що мають ознаки, визначені статтею 38 Закону;

2) за структурою файла «D»:

здійснення банком операцій за якими обмежено (з причини відсутності первинних документів, необхідних для проведення ідентифікації вкладника, виявлення помилкових записів (до усунення помилок), невідповідності реквізитів вкладника первинним документам, неотримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та/або міжнародною) тощо). У разі якщо валюта розрахунків з платіжною системою (внутрішньодержавною та/або міжнародною) відмінна від валюти рахунку за операціями, що успішно пройшли процедуру авторизації, але не були включені до клірингових вимог, записи за такими рахунками формуються в окремий файл (за структурою файла «D») для можливості обмеження виплат до повного проведення клірингу;

що не відповідають визначенню вкладу та помилково включені до бази даних про вкладників, при цьому поля 15, 17 файла «D» надаються із значенням « 0,00».

Інформація про рахунки, здійснення банком операцій за якими обмежено, та про рахунки, що не відповідають визначенню вкладу та помилково включені до бази даних про вкладників, надається також на паперових носіях за формою, визначеною у додатку 1 до Правил.

У відповідності до пункту 6 Розділу ІІ Положення №14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Зміни та/або доповнення до переліків надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Пунктами 2,3 розділу IV Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду.

Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє суду дійти висновку, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

У відповідності до приписів частини другої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 38 цього ж Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що відповідачем 1 не надано належних та допустимих доказів та не доведено суду, що умови правочину, зокрема, договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 містять в собі будь - яку з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України від 23 лютого 2012 року №4452 - VI не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути лише кошти, внесені безпосередньо вкладником та в статті 2 передбачає, що кошти, які надійшли для вкладника, вважаються вкладом.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідачем 1 не доведено, а судом не встановлено, що платіжні операції з перерахування коштів з рахунку юридичної особи на рахунок позивача, є правочином між банком та позивачем згідно зі статтею 202 Цивільного Кодексу України, оскільки здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами першою та другою статті 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Також, частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Тобто, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Однак, відповідного судового рішення щодо визнання правочину або окремих його частин недійсними відповідачами суду не надано.

Також, суд зауважує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

В свою чергу, предметом розгляду і доведення у даній справі є фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідача 1 передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Аналогічні висновки було викладено колегіями суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 826/28233/15, від 26 липня 2019 року у справі № 826/14295/18.

Суд також вважає за доцільне зазначити, що відповідач 1 не наділений повноваженнями щодо зміни прийнятих напередодні рішень та проведення повторних перевірок правочинів, однією із сторін яких, є фізичні особи, вкладники Банку та, відповідно, спочатку включення даних про вкладника до переліку вкладників, а в подальшому визнання правочину нікчемним.

За таких підстав, враховуючи наявність в матеріалах справи відповідних доказів щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням того, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що саме до переліку вкладників на підставі наказу №81 від 07 червня 2018 року вносились певні зміни, зокрема, щодо виключення позивача з цього переліку вкладників, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог в частині, пред`явленій до Уповноваженої особи Фонду.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити дані відносно ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до наданої Уповноваженою особою Фонду додаткової інформації стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» за рахунок Фонду, суд приходить висновку про їх передчасність, оскільки як вже зазначалось судом, Фонд затверджує Загальний реєстр лише після отримання від Уповноваженої особи Фонду переліку вкладників або внесення до нього змін та доповнень, що, а тому, враховуючи встановлені судом обставини, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, як такі, що заявлені на майбутнє.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не надано суду достатніх документальних докази, якими підтверджується протиправність дій відповідачів, враховуючи обставини, встановлені судом у даній адміністративній справі та з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Літвінова А.В.