Справа № 540/1050/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

17 червня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/1050/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В.,

розглянувши клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 третя особа - Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 наростаючим підсумком до дня виплати;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати грошового забезпечення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року, з усіма щомісячними додатковими видами грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), передбаченими Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, передбаченими наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 № 75 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, отримуваних капітаном ОСОБА_1 до неправомірного звільнення, у повному обсязі, та з виплатою щомісячної надбавки за безперервну військову службу в розмірі 50 %, передбаченої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 № 149 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року.

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (грошового забезпечення) за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (грошового забезпечення) за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення за період з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року наростаючим підсумком до дня виплати.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 протиправною та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 наростаючим підсумком до дня виплати.

В іншій частині позовна заява визнана такою, що відповідає вимогам, встановленим статтями 160,161, 171 КАС України, та подана з дотриманням правил підсудності особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

19.05.2020 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском ОСОБА_1 строків звернення з позовними вимогами. Відповідач вважає, що про порушення (на думку позивача) своїх прав йому стало відомо 30.01.2006 року, а тому місячний строк звернення до суду минув ще 30.02.2006 року.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з наступного.

Так згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно приписів ст. 122 КАС України строк звернення до суду - якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, в даному конкретному випадку, слід враховувати також предмет позову.

Так, відповідач вважає, що строк звернення до суду має обчислюватись з 30.01.2006 року, з дня зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом від 30.01.2006 року №18.

Проте, суд звертає увагу Військової частини НОМЕР_1 на те, що в рамках даного позову ОСОБА_1 не оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2006 року №18, яким його зараховано до списків особового складу, предметом розгляду є грошове забезпечення позивача, яке, як він вважає, було виплачено йому за спірний період в неповному обсязі та право позивача на компенсацію, пов`язану з невчасною виплатою зазначених сум.

Тому підстави застосовувати до спірних правовідносин строки передбачені ч.5 ст. 122 КАС України для справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби - відсутні.

Натомість, частиною другою ст.233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013року №8-рп/2013 роз`яснив, що положення ч.2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16 листопада 2013 року (справа №21-389а13), перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у ст.43 Конституції України права на працю, тому посилання на ст.233 КЗпП України як таку, що врегульовує строки звернення до суду, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

В свою чергу, військова служба є державною службою особливого характеру (ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"), отже справедливим є розповсюдження дії ст. 233 КЗпП України й на грошове забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, право звернутися до суду з позовом про стягнення належного грошового забезпечення не виплаченого позивачу у зв`язку з порушенням законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком.

Враховуючи, що в даному позові ОСОБА_1 заявлені вимоги щодо стягнення частини грошового забезпечення, яке він вважає виплаченим у неналежному розмірі, строки звернення до суду щодо спірних правовідносин не застосовуються.

Узагальнюючи наведене, суд дійшов висновку, що строк звернення з позовними вимогами, в частині яких відкрито провадження у справі, позивачем не пропущений. Отже й клопотання військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, оскарженню не підлягає та є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя О.В. Ковбій