Справа № 540/967/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/967/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення пенсії; визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 від 27.02.2020 р. та зобов`язати відповідача вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії позивачу з 07.10.2009 р. на вказаний нею банківський рахунок відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позову зазначає, що до 1997 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , м.Сімферополь , Автономна Республіка Крим, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. 29.03.2018 р. уповноважений представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про поновлення пенсії як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Листами від 27.04.2018 р. № 189/Є-99-1 та від 08.05.2018 р. № 306/Є-99-10 відповідач повідомив про відмову у поновленні пенсії. 04.06.2018 р. представник позивача повторно звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про поновлення пенсії, до якої додано нотаріально завірені копії всіх необхідних документів та надано їх оригінали для ознайомлення. Однак, листом від 02.07.2018 р. № 321/Є-99-1 повідомлено, що детальне роз`яснення щодо пенсійного забезпечення надано листом від 08.05.2018 р. Відмови оскаржено позивачем до суду (справа № 540/2318/18). Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що разом із заявою до пенсійного органу не надано документ, що підтверджує належність до громадянства України. З метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 на отримання належної пенсії, 31.01.2020 р. представником повторно надано ГУ ПФУ в Херсонській області необхідні оригінали документів для поновлення виплати пенсії, у тому числі довідку про належність до громадянства України від 16.12.2019 р. № 6164/19-530-зг-294, однак листом від 27.02.2020 р. № 599-463/Є-02-/8-2100/20 відповідачем повідомлено про відмову у поновленні пенсії, оскільки: не дотримано вимоги щодо особистого звернення за поновленням пенсії; не надано належним чином завірені копії документів; документ, що посвідчує особу ОСОБА_1 не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону про пенсії, затвердженого постановою Правління ПФ України від 25.11.2005 р. № 22-1; у позивача відсутня реєстрація на території України за місцезнаходженням відповідача; ОСОБА_1 має особисто подати заяву про витребування пенсійної справи. Вважає відмову відповідача, викладену в листі від 27.02.2020 р. № 599-463/Є-02-/8-2100/20 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона суперечать вимогам чинного законодавства та порушує права та інтереси ОСОБА_1 , передбачені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами України.

Ухвалою від 16.04.2020 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений суддею строк позивач усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 08.05.2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

01.06.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що вперше 29.03.2018 р. до ГУ ПФУ в Херсонській області від представника позивача надійшло письмове звернення № 2502 б/н про поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 . До звернення додано: копію свідоцтва про переміну прізвища НОМЕР_1 ; копію посвідчення особи № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , видане відділенням МВС в м.Петах Тиква, 24.09.1997 р., копія трудової книжки, копія довіреності, копія заяви про поновлення пенсії від 20.12.2018 р. Копії вказаних документів не завірені належним чином (надано копії з нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій). Одночасно 02.04.2018 р. представником позивача до Пенсійного фонду України надіслано звернення щодо передачі заяви про поновлення пенсії, а тому листами від 27.04.2018 р. № 189/Є-99-1 та від 08.05.2018 р. № 306/Є-99-10 на вказані письмові звернення представнику ОСОБА_1 повідомлено про відмову у поновленні виплати пенсії, так як порушений порядок звернення за поновленням пенсії. Вдруге представник позивача звернувся 04.06.2018 р., до звернення додано копії з нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій. 02.07.2018 р. відповідачем повідомлено представника позивача, що детальне роз`яснення щодо пенсійного забезпечення надано листом від 08.05.2018 р. № 306/Є-99-10. Не погодившись з відмовами у поновленні виплати пенсії, позивач оскаржила їх до Херсонського окружного адміністративного суду (справа № 540/2318/18), яким 12.02.2019 р. винесено рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 . Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. змінено, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на необхідність подання позивачем заяви на запит пенсійної справи за новим місцем проживання, в решті - залишено без змін. 31.01.2020 р. представник ОСОБА_1 звернулась до Генічеського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з письмовим зверненням про поновлення пенсії, до якого додано: копії письмових звернень від 29.03.2018 р., від 04.07.2018 р.; копію посвідчення особи № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; копію ідентифікаційного коду; копію трудової книжки; копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ; копію посвідчення члена сім`ї загиблого № НОМЕР_4 ; копію свідоцтва про заміну прізвища. Зауважує, що позивачем заява на запит пенсійної справи при поданні документів про поновлення виплати пенсії не подавалась, відтак у пенсійного органу не має змоги для витребування пенсійної справи, без отримання якої в УПФУ в Херсонській області відсутні підстави. Крім того, представником позивача надано копію посвідчення особи № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , виданого Міністерством внутрішніх справ країни Ізраїль, що не є документом, підтверджуючим особу на території України. У зв`язку з недотриманням Порядку № 22-1 при поданні заяви про поновлення пенсії, відповідач повідомив представника позивача про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 . Вважає, що у зв`язку з тим, що позивач у 1997 році виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, то відстав для застосування положень Порядку № 234 не має. Вказує, що з 01.10.2017 р. індексація пенсії не здійснюється, а ч.1 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.10.2017 р. виключено. Окрім цього, призначення виплати, припинення виплати, перерахунок пенсії відносяться виключно до функції органів Пенсійного фонду. Таким чином, вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою України 14.09.1997 р. виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де з 30.07.2004 р. взята на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль.

До виїзду за кордон мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , Автономна Республіка Крим . На даний час проживає в країні Ізраїль.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 14.11.1996 р. отримувала пенсію, як член сім`ї загиблого ветерана війни та, як інвалід з дитинства ІІІ групи (посвідченням від 10.04.1996 р. № 518598).

29.03.2018 р. представник позивача подала до ГУ ПФУ в Херсонській області особисту заяву ОСОБА_1 від 20.02.2018 р. про поновлення пенсії за віком з 1997 року, як непрацюючому пенсіонеру. Місце проживання та реєстрації позивача зазначене, як: держава Ізраїль, АДРЕСА_5 .

До заяви про поновлення виплати пенсії позивач додала наступні документи: копія свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 30.05.1998 р. Серії НОМЕР_1 (з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 ); копія посвідчення особи № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , видане 24.09.1997 р. відділенням МВС в м.Петах Тіква; копія трудової книжки; копія довіреності; копія заяви про поновлення пенсії за віком від 20.02.2018 р. (в подальшому надано копію картки платника податків від 10.04.2018 р.).

27.04.2018 р. та 08.05.2018 р. ГУ ПФУ в Херсонській області листом за № 190/Є-99-1 повідомило уповноваженого представника Меламеда В. про недотримання заявником порядку звернення за поновленням пенсії, та про необхідність звернутися особисто до пенсійного органу з паспортом громадянина України, у зв`язку з чим повернуто заяву та додані до неї документи.

Листом від 27.04.2018 р. № 306/Є-99-10 ГУ ПФУ в Херсонській області повторно повідомило представника ОСОБА_1 про недотримання заявником порядку звернення за поновленням пенсії, та про необхідність звернутися особисто до пенсійного органу з паспортом громадянина України.

04.06.2018 р. представник позивача додатково надав до пенсійного органу вищевказані документи та заявлене клопотання про поновлення пенсії за віком.

02.07.2018 р. ГУ ПФУ в Херсонській області листом № 321/Є-99-1 з посиланням на лист від 08.05.2018 р. № 306/Є-99-10 залишило без задоволення заяву про поновлення пенсії.

Вважаючи протиправною бездіяльність, яка виявилась у не поновленні пенсії, ОСОБА_1 оскаржила її до Херсонського окружного адміністративного суду (справа № 540/2318/18). Рішенням суду від 12.02.2019 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково: рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. змінено, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на необхідність подання позивачем заяви на запит пенсійної справи за новим місцем проживання; в решті - залишено рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. без змін.

31.01.2020 р. уповноважений представник ОСОБА_1 звернулась до Генічеського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою щодо поновлення пенсії за віком, до якої додано: супровідні листи до особистих заяв про поновлення пенсії з переліком поданих документів та з доказами прийняття їх відповідачем 29.03.2018 р. та 04.03.2018 р.; довіреність на представників та передоручення (оригінал для ознайомлення та копія); посвідчення особи № НОМЕР_2 (оригінал для ознайомлення та копія); ІПН (оригінал для ознайомлення та копія); трудова книжка (оригінал для ознайомлення та копія); пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 (оригінал для ознайомлення та копія); пенсійне посвідчення № НОМЕР_6 (оригінал для ознайомлення та копія); пенсійне посвідчення № НОМЕР_7 (оригінал для ознайомлення та копія); посвідчення члена сім`ї загиблого серія НОМЕР_5 (оригінал для ознайомлення та копія); свідоцтво про зміну прізвища, імені, по-батькові (оригінал для ознайомлення та копія); довідка про належність до громадянства України (оригінал).

Згідно з відміткою вказану заяву та додатки отримано територіальним пенсійним органом 31.01.2020 р.

Листом від 27.02.2020 р. № 599-463/Є-02/8-2100/20 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило представника позивача Меламеда В. про те, що у наданих 31.01.2020 р. документах відсутня заява про поновлення виплати пенсії відповідно до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1; вказана заява має бути подана особисто пенсіонером; має бути подана заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання; особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік); документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах; за документ, що посвідчує місце проживання особи приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Оскільки не дотримано порядок звернення за поновленням пенсії, тому правові підстави для поновлення виплати пенсії відсутні.

Не погоджуючись з вказаною відмовою в поновленні пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Стаття 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст.33 Конституції України).

У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.51 Закону № 1058 у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону № 1058 щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.3.3 Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. вказаними нормами Закону (статті 51) конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У Рішенні Конституційним Судом зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно вад того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. № 1382-IV реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Виходячи з наведених законодавчих норм позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови позивачу у поновленні пенсії було, зокрема, те, що позивачем не надано заяву про поновлення виплати пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, п.1 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.3 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581.

За змістом п.1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Відповідно до п.4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Як вбачається з листа представника ОСОБА_5 від 31.01.2020 р. в переліку додатків відсутня заява ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсії, а додано лише супровідні листи від 29.03.2018 р. та від 04.03.2018 р. До того ж, сам лист від 31.01.2020 р. не відповідає вимогам Порядку № 22-1 та не містить всіх складових заяви (інформації у необхідному об`ємі), яка міститься у додатку 3 до Порядку № 22-1.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не зверталась до ГУ ПФУ в Херсонській області за поновленням виплати пенсії у встановленому пенсійним законодавством порядку.

Крім того, до листа від 31.01.2020 р. долучено посвідчення особи № НОМЕР_2 , видане Міністерством внутрішніх справ Ізраїлю та довідку про належність до громадянства України від 16.12.2019 р. № 6164/19-530-зг-294.

Відповідно до п.2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Суд зауважує, що даний перелік є вичерпним та у ньому відсутні довідки від посольства України в інших державах.

Разом з тим, до позовної заяви представником позивача надано копію паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проте даний документ був дійсний до 05.08.2017 р.

Положеннями п.4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, станом на 31.01.2020 р. позивачем (представником позивача) до ГУ ПФУ в Херсонській області не надано жодного чинного та визначеного законодавством України документа на підтвердження громадянства України.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Херсонській області у даному випадку не приймалось рішення по суті заяви, а лише вирішено питання щодо прийняття поданих представником ОСОБА_1 документів.

Суд зауважує, що представником позивача розпочато повторну процедуру звернення щодо поновлення пенсії, під час якої не дотримано вимог щодо надання необхідних документів для розгляду питання щодо поновлення пенсії.

Таким чином, оскільки позивачем до ГУ ПФУ в Херсонській області не подано заяву згідно додатку 3 до Порядку № 22-1, чинного документа, що посвідчує особу ОСОБА_6 як громадянку України, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у поновленні пенсії, а викладені у позовній заяві вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення про відмову у поновленні виплати пенсії є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Приписами ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, рнокпп 21295057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 р. № 540-ІХ змін у розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112010200