Справа № 520/2895/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р. № 520/2895/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - Максименка О.В.,

представника відповідача - Богодущенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 12.12.2019 року № UA807000/2019/000026/2 про коригування митної вартості товарів, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2019/80015, зобов`язати Слобожанську митницю Державної митної служби, не пізніше двох робочих днів з моменту набрання чинності рішення суду повернути позивачу, податковий номер НОМЕР_1 мито в розмірі 6814 грн. 42 коп. та податок на додану вартість в сумі 14991 грн. 72 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови є незаконними та необґрунтованими, адже позивачем надано всі підтверджуючі вартість введеного на митну територію України автомобіля документи, за ціною договору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити з наведених у ньому обставин.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, просив у задоволенні заявлених вимог відмовити з огляду того, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Так, 05.12.2019 року до митного поста «Харків - Автомобільний» Слобожанської митниці Держмитслужби особою, уповноваженою на декларування, ОСОБА_2 була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація (далі ЕМД) №UA807190/2019/025820 з товаром: «Автомобіль легковий VOLKSWAGEN модель JETTA, седан, що використовувався, 2014 року випуску, модельний рік - 2015, номер кузова - НОМЕР_2 , номер двигуна - не визначений, об`єм двигуна 1984 см3, потужність двигуна 85 kW, тип двигуна - бензин, колір чорний, загальна кількість місць для сидіння - 5, екологічний клас Євро 5, колісна формула 4х2. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації. Призначений для використання по дорогам загального користування. Виробник: Volkswagen de Mexico SA de CV, Торгівельна марка: VW. Країна виробництва : MX. Див. «електроний інвойс» 2. Місць - 1 NE/1. 3. 0. Відповідно до відомостей граф 8 та 9 вказаної ЕМД, одержувач та особа відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_1 .

У вказаній ЕМД митна вартість транспортного засобу (далі - ТЗ) позивача була визначена за основним методом на підставі угоди про купівлю-продаж автомобіля від 25.11.2019 та заявлена у розмірі 1700 доларів США.

Декларантом разом з вищевказаною декларацією були надані наступні документи (зазначені в графі 44 та Товару № 1 до графи 44 вказаної ЕМД): за кодом « 0380» - рахунок фактура (інвойс) від 25.11.2019 №1722594; за кодом « 1721» - акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у всіх випадках митного огляду) від 03.12.19 №UA807190/2019/25495; за кодом « 2800» - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.05.2019 №78542; за кодом « 4207» - договір про надання послуг від 22.11.2019 №326-КБ-11/2019; за кодом « 9000» - сертифікат від 25.11.2019 №69050/1722594; за кодом « 9000» - довідка від 01.07.19 №b/l №19127751; за кодом « 9000» - довідка про відповідність вимогам екологічного класу «ЄВРО-5» від 29.11.2019 №Д-19-1129-122; за кодом « 9000» - інформація-витяг від 22.11.2019; за кодом « 9000» - техопис від 28.11.19; за кодом « 9202» - касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 08.11.2018 №0.0..1; за кодом « 9802» - паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України від 08.11.2018 №002515944.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю вказаної ЕМД від 05.12.2019 спрацювали ризики, згенеровані автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за кодами: 103-1 - перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електроних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби; 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; 210-1 - проведення митного огляду транспортного засобу; 911-1 - забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

Як вказував відповідач у відзиві, вказаний перелік митних формальностей формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання, а також здійснювати контроль за повнотою нарахування митних платежів та правильністю визначення бази митного оподаткування, зокрема, митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України є обов`язком відповідача. Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

За результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння фактурної вартості з рівнем митної вартості подібних товарів, оформлених митним органом раніше, посадовою особою митного поста 05.12.2019 був направлений запит № 3519 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості, товар № 1 до відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів.

У судовому засіданні представник позивача стверджував, що позивачем надано всі підтверджуючі документи для визначення митної вартості автомобілю за ціною договору, проте не пояснив, і не надав доказів суду про розрахунок вартості витрат понесених на транспортування товару.

Водночас, відповідач у відзиві на позов вказував, що втрати на транспортування оцінюваних товарів, як обов`язкова складова митної вартості, декларантом не зазначені, а надані декларантом документи свідчать, що транспортний засіб був доставлений на митну територію України шляхом морського фрахтування із морського порту міста Батумі, Грузія до морського порту міста Чорноморськ, Одеська область, Україна, що підтверджується Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, який був наданий позивачем для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ.

Відтак, як вказував відповідач, позивач, всупереч вимогам ч.ч. 4, 5, 10 ст. 58 МКУ, на спростування сумнівів митного органу стосовно дійсного рівня митної вартості товару, разом з ЕМД № UA807190/2019/025820 від 05.12.2019 не зазначив жодного інформації щодо витрат на транспортування до місця доставки, що підтверджується відсутністью таких даних у графі 20 Розділу Б. «Складові митної вартості, гривень» у Формі декларації митної вартості та вказував про відсутність у графі 44 вказаної ЕМД реквізитів документів із кодами « 4301» (договір транспортного експедирування) та « 0705» (коносамент), якими мають бути позначені такі документи відповідно до Класифікатора документів.

Крім того, митним органом було проведено процедуру консультації з декларантом, під час проведення якої був наданий прінт-скрін інтернет-сторінки з приблизним розрахунком вартості морського фрахтування легкових автомобілів, мотоциклів, моторолерів, мопедів, слідуючих з водієм, у напрямах Чорномоськ-Поті/Батумі, Поті/Батумі-Чорноморськ на т/х «Greifswald», т/х «Vilnius», т/х «Kaunas» з 08.04.2019.

Судом встановлено, що документів за кодами « 4301» (договір транспортного експедирування) та « 0705» (коносамент), який згідно з Класифікатором документу, що стосується товару та доказів витрат на транспортування ТЗ відповідачеві, позивачем надано не було, до матеріалів справи не долучались.

Водночас, позивачем надано до відповідача висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 09.12.2019 № 27446, посилаючись на який вказував, що ним у повній мірі підтверджена заявлена позивачем митна вартість ТЗ.

У свою чергу митний орган вказував, що висновок експерта 09.12.2019 № 27446 в розумінні ч.2 ст.53 МКУ не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

До того ж поданий до митного оформлення «висновок №24446» вартість ТЗ експертом зазначена на рівні 1711, 20 дол. не враховує транспортні витрати, понесені від місця придбання ТЗ до порту країни відправлення, вартості морського перевезення, понесених витрат на завантаження ТЗ у контейнер тощо.

Тобто при оформленні електронної митної декларації від 05.12.2019 №UA807190/2019/025820 позивачем не були зазначені транспортні витрати, які за найменшими розрахунками, згідно з інформацією, наданою декларантом під час проведення консультацій становили 430 USD (доларів США).

Відповідач стверджував, що висновок експертного автотоварознавчного дослідження № 27446» не може вважатися належним доказом, оскільки не містить повну та достовірну інформацію щодо предмету доказування, у розумінні ст. 73 КАСУ, оскільки у висновку експерта, наданого позивачем відсутня інформація щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність про завідомо неправдивий висновок.

Крім того, як вказував відповідач, позивач, всупереч вищезазначеним приписам та вимогам ч.1 та ч.2 ст. 53 МКУ, разом з ЕМД від 05.12.2019 №UA807190/2019/025820 декларантом не було надано до митниці жодного банківського або іншого платіжного документу, що стосується ТЗ позивача, що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документу за кодом « 3001», який згідно з Класифікатором документів відповідає банкiвському платiжному документу, що стосується товару.

Також, відповідач зазначив, що за результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що проводилось на виконання пункту 2.5. розділу 2 Методичних рекомендацій було встановлено: за фактами митних оформлень подібних товарів у цінової базі ЄАІС ДФС, найбільш наближений за характеристиками транспортний засіб, оформлений за МД від 25.11.2019 №UA100110/2019/ доларів США

Крім того, посадовою особою митниці було проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, та було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме: 4600 USD.

Позивачем, 12.12.2019 року був надісланий лист, щодо відмови від надання додаткових документів та з проханням надати рішення про визначення митної вартості товару.

Оскільки, на думку відповідача документи, подані до митного органу разом з ЕМД № UA807190/2019/025820 від 05.12.2019 не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем було прийняте рішення про неможливість застосування до ТЗ позивача, заявленого до митного оформлення за вказаною МД, основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/000026/2 від 12.12.2019 наведене обґрунтування неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товарів, визначеної ним за основним методом визначення митної вартості, зокрема, в контексті дослідження посадовими особами митного органу цінової інформації, а саме: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у ч.2 ст.53 МКУ, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрати, понесені виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер в результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного рішення є надані документи, наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено ЕМД від 25.11.2019 №UA100110/2019/793753 з врахуванням спрацювання ризику АСАУР. Розрахунок митної вартості складає тов. 1 4600,00 USD/шт. * 1 шт. = 4600,00 USD.

Враховуючи вищевикладене, Слобожанською митницею Держмитслужби було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів № UA807000/2019/000026/2 від 12.12.2019 за другорядним (резервним) методом.

У зв`язку з неможливістю здійснення митного оформлення була прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2019/80015.

ТЗ позивача був оформлений у митному відношенні по ЕМД № UA807200/2019/800552 від 16.12.2019 з урахуванням вимог ч. 7 ст. 55 МКУ.

Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням і карткою відмови звернувся до суду з зазначеним позовом та розглядаючи вказану справу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Згідно ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів документи.

Класифікатор документів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу ( ч. 1-2 ст. 54 МК України).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 МКУ однією із форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МКУ надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Згідно з ч.1 ст. 337 МКУ вказана перевірка документів та відомостей здійснюється зокрема шляхом проведення контролю із застосуванням системи управління ризиками (ч. 4 ст. 337, ст. 363 МКУ).

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі Порядок № 631).

Відповідно до підпункту 4.5.4 п. 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються, зокрема, такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Відповідно до п. 8 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, (далі Методичні рекомендації) у випадках спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до положень ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем:а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Розглядаючи вказану справу, суд вказує, що підставою прийняття спірного рішення стало наявність фактів, що підпадають під дію ч. ч. 4, 5, 10 ст. 58 МК України в контексті, неподання декларантом жодної інформації щодо витрат на транспортування транспортного засобу до місця доставки при поданні до Слобожанської митниці Держмитслужби ЕМД від 05.12.2019 №UA807190/2019/025820, ненадання органу митного контролю договору, на підставі якого позивачу надавалися послуги із перевезення ТЗ, а також коносаменту під час проведення консультацій, в зв`язку з чим у органу митного контролю виник обґрунтований сумнів у заниженні декларантом митної вартості товару,

Відповідач стверджував, що в розумінні ч. 2 ст. 53 МКУ, вищевказана угода, без документального підтвердження її оплати, не підтверджує в повній мірі визначену декларантом митну вартість транспортного засобу. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути: платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунка, квитанція до прибуткового касового ордера тощо.

Крім того, одним із обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість відносяться, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Всупереч вищезазначеним приписам та вимогам ч. 1 та ч. 2 ст.53 МКУ, разом з ЕМД від 05.12.2019 №UA807190/2019/025820 декларантом не було надано до митниці жодного банківського або іншого платіжного документу, що стосується ТЗ позивача, що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документу за кодом « 3001», який згідно з Класифікатором документів відповідає банкiвському платiжному документу, що стосується товару.

Системно аналізуючи вищевказане норми права, суд вказує, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача, водночас, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства, так як митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Додаткових документів для спростування обґрунтованих сумнівів митниці в об`єктивності заявленої митної вартості товарів позивачем надано не було.

Розглядаючи вказану справу, суд вказує, що відповідачем було правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч. 1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україні відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним та другорядними методами.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу ( ч.2 ст. 54 МК України).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні ( ч. 2 ст. 58 МК України).

Встановлені судом та підтверджені в ході розгляду справи обставини виключали можливість для митного органу визнати заявлену декларантом та розраховану за основним методом митну вартість ТЗ.

Також, відповідно до наданих до митного оформлення документів (враховуючи і додатково надані) відповідач не мав змоги застосувати жоден із другорядних методів визначення митної вартості окрім резервного з огляду на наступне.

Стосовно неможливості прийняття методу оцінки за ціною угоди щодо ідентичних товарів (ст.59 МКУ) - тому що відсутня інформація щодо вартості операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. У митниці відсутня така інформація, а декларантом не надавалась така інформація.

Стосовно неможливості прийняття методу оцінки за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МКУ) - тому що відсутня інформація щодо вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. У митниці відсутня така інформація, а декларантом не надавалась така інформація.

Стосовно неможливості прийняття методу оцінки на основі віднімання вартості (ст. 62 МКУ) - із-за відсутності даних та документів, які мали вплив на процес формування ціни товару (не надана (відсутня) інформація): щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування

Стосовно неможливості прийняття методу оцінки на основі додавання вартості (ст. 63 МКУ) - із-за відсутності даних та документів, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну тощо.

Відтак, відповідачем було правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості з обранням резервного методу.

Ключовим доводом позову є посилання позивачем на висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 09.12.2019 № 27446 в контексті того, що ним у повній мірі підтверджена заявлена позивачем митна вартість ТЗ.

Судом встановлено, що вартість ТЗ зазначена експертом на рівні 1711, 20 дол. не враховує транспортні витрати, понесені від місця придбання ТЗ до порту країни відправлення, вартості морського перевезення, понесених витрат на завантаження ТЗ у контейнер тощо.

Відповідно, до абз. 14 п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) у вступній частині висновку експерта зазначається попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Згідно, ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» № 4038-XII підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Суд критично ставиться до наданого позивачем висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 27446 від 09.12.2019 року, оскільки в ньому відсутня інформація щодо попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України, а підставою згідно якої дослідженню підлягав автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, VIN # НОМЕР_2 є заява від 06.12.2019 року, що не входить до підстав проведення судової експертизи.

Вищевикладене підтверджує, що вартість, визначена експертом не може бути визнана митною вартістю, оскільки вона не включає складових митної вартості, зокрема, витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд встановив, відповідно до ст. 73 КАС України, висновок експертного автотоварознавчного дослідження № 27446» від 09.12.2019 року не може вважатися належним доказом, оскільки не містить повну та достовірну інформацію щодо предмету доказування.

Суд вказує, що висновки, за результатами розгляду вказаної справи в повній мірі відповідають висновкам Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, що містяться в постанові від 02 квітня 2019 року (справа № 815/4150/14), яку судом враховано на виконання приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Відтак, спірні рішення та картка відмови відповідача є законними та обґрунтованими.

Щодо решти позову про повернення коштів, вказана вимога є похідною від вимоги про оскарження рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Оскільки суд прийшов до висновку про законність оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, позов в яастиін повернення коштів задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було доведено правомірність спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 19 червня 2020 року.

Суддя Заічко О.В.