Справа № 755/19151/19
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 4 батальйону 2 роти Юшко Карини Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до капрала поліції 4 батальйону 2 роти Юшко Карини Володимирівни у якому просить постанову серії ЕАК № 1775485 від 21 листопада 2019 року в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , 21.11.2019р. близько 19:30 рухався по вул. Гагаріна у напрямку вулиці Сосюри на автомобілі Opel Kadett, держ.номер НОМЕР_1 . Виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, повертав ліворуч на вул. Сосюри, керуючись п.16.6 ПДР, згідно якого, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, а також п.16.8 ПДР, у якому зазначено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Після виїзду на вул. Сосюри 2/35 позивач був зупиненій патрульною поліцією. При складанні Постанови П.8.7.3.Г ПДР - Порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, мені не було надано доказів. Враховуючи вищенаведене, Постанова серія ЕАК №1775485 від 21.11.2019р. є необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень, отже підлягає скасуванню.

18 лютого 2020 року представником відповідача Рядіним А.А. було подано відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Згідно Постанови 21.11.2019 о 19 год. 35 хв., водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Сюсюри, керуючи транспортним засобом Opel Kadett д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений, жовтий, сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.Г Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за яке частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Згідно пункту 8.7.3.ґ ПДР сигнали світлофора мають такі значення, а саме жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Пунктом 8.10 ПДР зазначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадки» перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за проїзд на заборонний сигнал світлофора у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до чинного законодавства, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Інспектор після зупинення автомобіля, підійшовши до водія, Інспектор, назвала своє прізвище та ім`я, посаду та спеціальне звання, поінформувала водія про причину зупинення транспортного засобу. В подальшому було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усні пояснення позивача та факт його порушення ПДР. Після чого було прийнято рішення. Таким чином Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів у присутності Позивача, а тому посилання щодо ненадання йому можливості для ознайомлення з доказами не відповідає дійсності.

24 лютого 2020 року позивачем було подано відповідь на відзив в якому останній зазначив, що 21.11.2019 р. на автомобілі Opel Kadett д.н.з. НОМЕР_1 виїзд на перехрестя вул. Гагаріна та вул. Сосюри був здійснений позивачем на зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух. В подальшому, позивач дав дорогу транспортним засобам, що рухалися праворуч та потім закінчив поворот. Жодних доказів на підтвердження того, що проїзд мною був здійснений на сигнал світлофора, який забороняє рух, Відповідачем не надано. Важливо зазначити, що твердження, викладені Представником Відповідача у відзиві, щодо того, що Інспектор Юшко Карина Володимирівна, підійшовши до водія, назвала своє прізвище та ім`я, посаду та спеціальне звання, поінформувала про причину зупинення транспортного засобу, роз`яснила права і обов`язки - не відповідають дійсності. Після зупинення автомобіля до мене підійшли два інспектори чоловічої статі, які представились нечітко, не надали на моє прохання посвідчень, а також доказів порушення мною ПДР. Один із них заявив, що докази у справі будуть пред`явлені в суді. З Юшко К.В. я не мав ніякої бесіди, роз`яснення моїх прав і обов`язків вона не проводила, а перебувала в цей час на відстані не менше 10 метрів від мене біля автомобіля патрульної поліції. На підтвердження наведених вище обставин маю свідка, який перебував зі мною в автомобілі.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення зазначених недоліків.

21 грудня 2019 року позивачем було подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно положень ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2019 року поліцейським 2 роти 4 батальйону УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції капралом поліції Юшко К.В., складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1775485, у якій зазначено, що 21.11.2019 року 19 годині 39 хвилин в м. Києві по вул. Сюсюри, 2/35 водій керуючи транспортним засобом Opel Kadett д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху - «Сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів». (а.с. 13)

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку р транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятої шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 16.08.2019 у справі № 524/3206/16-а.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором УПП у м. Києві батальйону № 4 роти № 2 капралом поліції Юшко К.В., яка відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення, на те, що інспектором поліції постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була складена незаконно, оскільки жодних доказів на підтвердження позивачем п. 8.7.3.ґ ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП до постанови додано не було. Під час складання постанови відповідачем не було дотримано вимог ст. 245,268,280 КУпАП.

Як убачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частино 1 статті 92 КАС України передбачено, що показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 засвідчив, що вони з позивачем рухалися по вул. Гагаріна у напрямку вулиці Сюсюри. Вони були треті в черзі на здійснення повороту за зазначену вулицю. Виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофора, позивач чекав поки автомобілі які рухалися з правової сторони проїдуть, щоб закінчити маневр. Після чого, на вулиці Сюсюри їх було зупинено та до них підійшли два інспектори чоловічої статі. Не надавши докази порушення ПДР, вони почали складати постанову про адміністративне правопорушення. Будь яких пояснень від свідка ОСОБА_4 не відбирали.

Суд приймає до уваги покази свідка, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про заінтересованість свідка в в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача було надано відзив в якому було зазначено, що інспектором Юшко К.В, було законно винесено оскаржувану постанову у зв`язку із порушенням п. 8.7.3.ґ ПДР. Дії інспектора відповідають вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Однак, на підтвердження викладених обставин у відзиві, представником відповідача не було надано суду доказів, з яких можливо було б встановити факт порушення позивачем вище вказаного пункту правил дорожнього руху. Всі викладені обставини у відзиві не підтверджені належними та допустимими доказами, що є порушенням ч.ч. 1,2 ст. 72 КУпАП.

Згідно пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутність події і складу адміністративного право порушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Провадження по справі закрити.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до капрала поліції 4 батальйону 2 роти Юшко Карини Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1775485 від 21 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Капрал поліції 4 батальйону 2 роти Юшко Карина Володимирівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Повний текст рішення складений 16 червня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко