Справа № 400/2360/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 р. справа № 400/2360/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в порядку провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ,в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за заявоюГоловногоуправління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

до відповідачафізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

пропідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 18.06.2020 р. № 21

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (надалі - заявник або ГУ ДПС у Миколаївській області) звернулось з заявою про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту, в якій просить суд підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач або ФОП ОСОБА_1 ), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , застосованого рішенням ГУ ДПС у Миколаївській області від 18.06.2020 року № 21.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що ФОП ОСОБА_1 відмовився від проведення фактичної перевірки та від допуску посадових осіб контролюючого органу. У зв`язку з викладеним, заявник отримав право на застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою від 19.06.2020 року суд відкрив провадження у справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Телефонограмою секретаря судового засідання Кафановою Г.Г. повідомлено про дату, час і місце розгляду заяви представника заявника. Щодо повідомлення відповідача, то за номером телефону ФОП ОСОБА_1 , зазначеного заявником в заяві та який мається згідно даних ЄДРПОУ (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), з відповіді оператора вбачається, що номер телефону тимчасово не може бути викликано.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 283 КАС України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Отже, враховуючи скорочені строки розгляду заяви про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту, у суду відсутня можливість повідомити відповідача будь-яким іншим способом, окрім за відомим номером телефону, адже з моменту встановлення обставин, що зумовили заявника звернутися до суду минуло 24 годин, а для постановляння рішення залишилось 72 годин.

Від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

На підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (надалі ПК України) з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, заявником призначено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , про що видано наказ від 12.06.2020 року № 886 (а. с. 10). Працівникам контролюючого органу видано направлення на перевірку від 16.06.2020 року (а. с. 8-9).

16.06.2020 працівниками ГУ ДПС у Миколаївській області здійснено вихід за адресою проведення діяльності ФОП ОСОБА_1 для проведення фактичної перевірки. ФОП ОСОБА_1 відмовив у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, про що складено акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 16.06.2020 року № 387/14-29-05-06/ НОМЕР_1 (надалі - Акт, а. с. 11-12), пояснення ФОП ОСОБА_1 (а. с. 13) та акт відмови від підписання та отримання акту про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 16.06.2020 року (а. с. 14).

18.06.2020 року о 12:30 год. в. о. начальника ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 21, яким застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (а. с. 5).

Для підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків заявник звернувся до суду.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Факт відмови ФОП ОСОБА_1 від підписання направлення на проведення перевірки підтверджується Актом.

В своїх поясненнях від 16.06.2020 року відповідач вказав, що в порушення п. 82.2 та п. 82.5 ст. 80 ПК України, працівники контролюючого органу не вказали підставу проведення фактичної перевірки, хоча в наказі від 12.06.2020 року мається посилання на лист ДПС України. Окрім того, ФОП ОСОБА_1 вказав, що готовий допустити працівників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки після закінчення карантину, а саме після 22.06.2020 року.

Суд визнає помилковими пояснення відповідача, що працівники контролюючого органу мали надати лист ДПС України від 18.02.2020 року, оскільки фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, а також за умови пред`явлення направлення на проведення такої перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Щодо законності проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області в період дії карантину, суд зазначає наступне.

Згідно п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

1) документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

2) фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

3) обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

4) цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

5) обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

6) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Як вже зазначалось судом, заявником призначено фактичну перевірку з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, враховуючи норму п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та мету, з якою призначено перевірку ФОП ОСОБА_1 , мораторій на проведення фактичної перевірки відповідача на період дії карантину не застосовується.

Таким чином, наявними в матеріалах справи копіями наказу про проведення перевірки, направлень на перевірку, актів про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки, про відмову від підписання акту відмови від проведення фактичної перевірки підтверджується, що посадові особи контролюючого органу надали ФОП ОСОБА_1 , копію наказу про проведення перевірки, направлення на проведення перевірки та службові посвідчення.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що посадові особи контролюючого органу надали ФОП ОСОБА_1 всі документи, які передбачені п. 81.1 ст. 81 ПК України, як наслідок відповідач відмовився від допуску до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.4 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону (п. 94.5 ст. 94 ПК України).

На підставі п. 94.6 ст. 94 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Згідно з п. 94.10 ст. 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Встановлені судом обставини є підставою для задоволення заяви ГУ ДПС у Миколаївській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 8 ст. 283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити.

2. Підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , застосованого рішенням Головного управління ДПС у Миколаївській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 18.06.2020 року № 21.

3. Рішення підлягає негайному виконанню.

4. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення не перешкоджає його виконанню.

Суддя А. О. Мороз