Справа № 640/10457/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року м. Київ № 640/10457/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віри Леонідівни

про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (надалі - відповідач), адреса: 02002, місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок 4, корпус А, офіс 71-А, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л.: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження від 15.04.2020 № 61837849.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. без достатніх на те правових підстав, з порушенням правил територіальної діяльності, відкрив виконавче провадження не за місцем реєстрації або перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчого окрузі, оскільки позивач не зареєстрований та не проживає в межах даного виконавчого округу, а також не має у місті Києві майна. На думку позивача, ці обставини грубо порушують його права та законні інтереси.

У своєму відзиві на адміністративний позов представник відповідача вказує, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Зазначає, що у виконавчому написі № 6820 від 04 квітня 2020 року, виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., на підставі якого винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61837849 вказано, що місцем проживання боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 . Тобто, на думку відповідача, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.

Також відповідач зазначає, що приватним виконавцем перевірено виконавчий документ на відповідність вимогам чинному законодавству України. Так, при прийнятті до виконання зазначеного виконавчого документу не було виявлено жодної з передбачених законом підстав для його повернення стягувачу чи відмови у відкритті виконавчого провадження. Крім того, відповідач зауважує, що в заяві про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса також зазначено, що місцем проживання боржника є: АДРЕСА_2 .

Таким чином, на думку відповідача, оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 6820 від 04 квітня 2020 року, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останній надано строк для усунення виявлених судом недоліків.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з документом про сплату судового збору. Тобто недоліки, зазначені в ухвалі суду, усунені позивачем в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по суті.

Судові засідання неодноразово відкладались, з незалежних від суду причин, у зв`язку з ненаданням відповідачем витребуваних судом доказів, у зв`язку з неявкою сторін тощо.

В останнє судове засідання 18 червня 2020 року учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомленні. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Неприбуття сторін не перешкоджало судовому розгляду, відтак суд дійшов висновку про можливість судового розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 20 січня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Алекскредит» було укладено Договір про надання кредиту № 1855029 на суму 7 000,00 грн.

15 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № 61837849, з примусового виконання виконавчого напису № 6820, виданого 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості в розмірі 14756,00 грн, також винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника.

Вищевказаний виконавчий напис був виданий на звернення стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору № 1855029 від 20 січня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Алекскредит".

Зі змісту копії договору про надання кредиту вбачається, що місцем реєстрації позивача зазначено: АДРЕСА_1 , вказана адреса також зазначена у виконавчому написі та підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої 19 листопада 2018 року Чупирянською сільською радою.

Водночас, у виконавчому написі окрім адреси реєстрації місця проживання позивача у Київській області, село Чупира, також вказано ніби-то фактичне місце проживання боржника, а саме: АДРЕСА_2 , що і слугувало підставою для прийняття до виконання відповідачкою цього виконавчого напису та відкриття спірного виконавчого провадження у межах виконавчого округу на який розповсюджується її підвідомчість.

Позивач не погоджується із такими діями, зазначає, що в місті Києві вона не проживала та не проживає, майна там також не має, тому вважає, що спірне виконавче провадження відкрито поза межами повноважень відповідача, що є підставою для скасування усіх постанов прийнятих у межах ВП № 61837849.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

За нормами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно із частиною 3 статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Відповідно до частини 1, пункту 4 частини 2 статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно із частиною 1 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Частиною 2 статті 25 цього ж Закону передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У відповідності до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи з аналізу наведених вище норм права, суд зазначає, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках, приватні виконавці. Приватні виконавці здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Водночас, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: 1) за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, або 2) за місцезнаходженням майна боржника.

На підставі відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України суд встановив, що виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є місто Київ.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна має право вчиняти дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах міста Києва. Вчинення таких дій можливо у випадку, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи зареєстроване у місті Києві або ж майно боржника знаходиться у місті Києві.

Згідно із частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Абзацом 9 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 08 листопада 1993 року по сьогоднішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої 19 листопада 2018 року Чупирянською сільською радою.

При цьому, суд зазначає, що про реєстрацію чи проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 61837849 в якості адреси боржника точних відомостей відповідачем чи стягувачем не наведено та відповідних підтверджуючих доказів надано не було. Також матеріали справи не містять письмових доказів проживання позивача за вказаною адресою.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до копії договору про надання кредиту № 1855029 від 20 січня 2019 року, яка наявна у матеріалах справи, за яким позивач є ніби-то боржником та про звернення стягнення заборгованості на підставі якого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 6820 від 04 квітня 2020 року адреса позивача вказана за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Жодних інших адрес, в тому числі й адреси: АДРЕСА_2 у вказаному договорі не зазначено.

Також в матеріалах справи відсутні докази знаходження будь-якого іншого майна (рухомого та/або нерухомого), яке б належало позивачу у місті Києві.

Згідно наявної у матеріалах справи копії виконавчого напису № 6820 від 04 квітня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана вище адреса місця реєстрації боржника зазначена також у заяві ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» № б/н від 07 квітня 2020 року про примусове виконання рішення.

Таким чином, при відкритті виконавчого провадження інформація про зареєстроване місце проживання позивача була відома відповідачу.

За таких обставин, судом не враховуються доводи відповідача про те, що у виконавчому написі № 6820 від 04 квітня 2020 року, вчиненому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., чітко зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , а відтак у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, оскільки факт проживання позивача за вказаною адресою не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Натомість, відомості про реєстрацію позивача за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується відповідними документами, що відповідає вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а відтак, такі відомості є достовірними та офіційними.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження його майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про зареєстроване місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Крім того, відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вказана норма свідчить про те, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи такий виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Однак, наведені обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною під час прийняття оскаржуваної постанови, що дає підстави дійти висновку про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61837849 з порушенням норм чинного законодавства.

Положеннями частини 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій.

Проте, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна всупереч вищезазначеній нормі права, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з офіційних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі чи достовірність місця проживання/перебування позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення відповідачем приписів частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61837849 від 15 квітня 2020 року.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже було зазначено вище, 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., вчинено виконавчий напис № 6820.

Водночас, суд звертає увагу, що 22.02.2017 набрало законної сили рішення Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14, яким визнано незаконними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Відтак, вищевказаним рішенням було скасовано пункт постанови, яким в якості документів за якими відбувається стягнення заборгованості у безспірному порядку є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що вчинення виконавчого напису без підтвердження заборгованості, вчинення дій щодо її стягнення, оскарження та стягнення її у безспірному порядку на підставі кредитного договору станом на 04.04.2020 є протиправним, а тому виконавчий напис № 6820 від 04.04.2020, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 61837849, був такий, що вчинений з порушенням законодавства, оскільки факти підтвердження заборгованості були взагалі відсутні. Іншого з матеріалів справи не вбачається та сторонами не спростовано. Таким чином, рішення прийняті на підставі вказаного виконавчого напису підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови винесені приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. у виконавчому провадження № 61837849 підлягають скасуванню, оскільки вони ґрунтуються саме на цьому виконавчому написі нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 0.0..1 від 26.05.2020, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 4 204,00 грн.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л.: постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2020 ВП № 61837849, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 15.04.2020 ВП № 61837849, постанову про арешт майна боржника від 15.04.2020 ВП № 61837849, постанову про арешт коштів боржника від 15.04.2020 ВП № 61837849, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження від 15.04.2020 № 61837849.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 4 204,00 грн (чотири тисячі чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віри Леонідівни (адреса: 02002, місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана в десятиденний строк з дня його проголошення, із врахуванням вимог, встановлених статтями 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова