Справа № 240/5703/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5703/20 Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

18 червня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року (ухвала постановлена у м. Житомирі, дату складання повного тексту ухвали та час її постановлення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У квітні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, яка призвела до ненарахування та невиплати її неповнолітнім дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє, ОСОБА_1 , з 17 липня 2018 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області поновити її неповнолітній дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє, ОСОБА_1 , з 17 липня 2018 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області поновити її неповнолітній дитині, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якого діє, ОСОБА_1 , з 17 липня 2018 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

2. У обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач безпідставно відмовив у виплаті щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства з підстав відсутності коштів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ УХВАЛИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 позовну заяву повернуто позивачу відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України (порушення правила об`єднання позовних вимог).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4.1. Скаржник зазначив, що судом першої інстанції не застосовано ч. 1 ст. 172, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги, оскільки доказом ненарахування дітям вказаної допомоги є довідка відповідача, яка видана одна на двох.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом встановлено, що неповнолітні (малолітні) діти позивача мають статус осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживають в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, та перебувають на обліку у відповідача.

6. На звернення до відповідача позивач отримала лист, в якому повідомлено що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" не було передбачено видатки за відновленим рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 року №6- р/2018 статтями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В разі прийняття відповідних законодавчих актів та виділення коштів з Державного бюджету України дане питання буде розглянуто.

7. Вважаючи, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 17 липня 2018 року №6-р/2018, відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачена статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звернулась до суду з позовом в інтересах дітей.

8. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з порушенням правила об`єднання позовних вимог.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

9. Позивач вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що позбавило позивача можливості захистити права своїх дітей в суді, оскільки КАС України не передбачає оскарження рішень державних органів виключно у порядку індивідуального звернення до суду.

10. Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

12. Частиною 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

13. Згідно із ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

14. Статтями 5 та 160 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом пред`явлення позову. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.

15. Згідно з ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

16. Згідно з ч. 2 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

17. Частиною 1 ст. 56 КАС України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

18. Відповідно до ч. 3 ст. 57 КАС України органи або інші особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, представляють у суді їх посадові особи, крім випадків, коли такі органи та особи є стороною чи третьою особою у справі.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

19. Повертаючи позов, суд першої інстанції встановив, що останній подано на захист прав двох осіб: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 . При цьому, суд вказав, що чинними нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачена можливість подання позову одним позивачем у своїх інтересах та в інтересах інших осіб, або подання колективного позову щодо оскарження дій, рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень відносно кожної особи. Особа або її законний представник може звернутися до суду з відповідною позовною заявою до суб`єкта владних повноважень за захистом порушених прав, свобод або інтересів (своїх або того, кого вона представляє), якщо вони порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень - відповідача. Тобто, в одній позовній заяві не можуть бути об`єднані позовні вимоги, які направлені на захист порушених прав, свобод або інтересів різних осіб, якщо вони порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, який повинен був вчинити певні дії окремо щодо цих осіб.

20. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, виходячи з такого.

21. Для правильного вирішення апеляційної скарги слід встановити, чи порушено ОСОБА_1 правила об`єднання позовних вимог при поданні заяви.

22. Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

23. Згідно з ч.ч.1, 4, 5 та 6 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

24. З матеріалів справи вбачається, що позов подано ОСОБА_1 , яка не є сторонню у справі, на захист прав двох неповнолітніх (малолітніх) осіб: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 .

25. Судом встановлено, що неповнолітні (малолітні) діти позивача перебувають на обліку у відповідача, про що свідчить довідка від 04.03.2020 № 07-04/3689.

26. Листом від 18.02.2019 № 07-04/6412 відповідач повідомив позивача про неможливість виплатити відповідні кошти їй та її дітям: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 з підстав відсутності видатків.

27. Зі змісту позовних вимог вбачається, що вимоги позивача в інтересах її малолітніх дітей стосуються протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області та зобов`язання цього суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.19 та ч.2 ст.20 КАС України підсудні окружному адміністративному суду.

28. За таких підстав колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції відповідно до ч.6 ст.172 КАС України мав можливість до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, що сприяло б виконанню завдання адміністративного судочинства.

29. Також суд апеляційної інстанції зауважує, що спір у даній справі утворився у зв`язку із відмовою відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 коштів, передбачених ст. 37 згаданого Закону, викладеною у листі від 18.02.2019 № 07-04/6412, який за своєю суттю стосується різних осіб, однак є одним рішенням суб`єкта владних повноважень, яким вирішено відповідне питання щодо цих осіб.

30. Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що суб`єкт владних повноважень повинен був вчинити певні дії окремо щодо цих осіб не може свідчити про недотримання позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки такі дії відповідача не залежать від волевиявлення позивача.

31. За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

32. У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

33. У рішенні в справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

34. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про можливість застосування п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України та повернення позовної заяви з підстав порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.

35. Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

36. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

37. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

38. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

39. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

40. Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

41. Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, внаслідок чого ухвалу про повернення позовної заяви слід скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.