Справа № 160/1777/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Справа № 160/1777/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог звернувся до дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у здійсненні перерахунку пенсії з 01.11.2012р. по 21.10.2015р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити з урахуванням індексації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотриману пенсію за період з 01.11.2012р. по 21.10.2015р. на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №212192 від 10.09.2019р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити згідно рішення МСЕК №4 від 10.09.2019 року №212192 недоотримані одноразові грошові виплати до 9-го травня відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551 від 22.10.1993 року.
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до ст. 382 КАС України подати до суду у 30-ти денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що в 17.03.2005р., у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, позивачем була подана заява про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 28.02.1991р. №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та надані відповідні документи. У подальшому позивач кожні два роки проходив переогляд у органах МСЕК, та йому підтверджувалась група інвалідності. У 2012 році позивач в силу поважних причин не пройшов черговий переогляд МСЕК, у зв`язку з чим підстав для призначення пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у позивача не було, тому відповідач почав нараховувати та виплачувати позивачу пенсію військовослужбовця за вислугу років на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. З 21.10.2015р. позивачу знову була встановлена II група інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції, що підтверджується виписками з акту огляду МСЕК №030686 та №013922. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року у справі № 160/376/19 (копія додається) визнано протиправними дії та рішення Комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи щодо невизнання пропуску строку переогляду в період з 01.11.2012 року по 21.10.2015 року поважним та відмови в поновленні інвалідності 2-ї групи з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року та зобов`язано Комунальний заклад Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи розглянути питання щодо поновлення ОСОБА_1 інвалідності 2-ї групи за період часу з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року. На підставі зазначеного рішення суду Комунальним закладом Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи №4 10.09.2019р. було проведено повторний огляд позивача та підтверджено II групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Зазначений документ був направлений органом МСЕК відповідачу. 16.09.2019р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії та додав копії рішення суду та акту огляду МСЕК №4 від 10.09.2019р. На свою заяву позивач отримав відповідь відповідача від 30.09.2019р. №6877/Т-09, у якій відповідач повідомив про те, що оскільки виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 АЛБ №212192 від 10.09.2019р. надійшла до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 20.09.2019, правові підстави проведення перерахунку за минулий час, який перевищує 12 місяців, відсутні.
21.04.2019 від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує. В мотивування означеного посилається на те, що 16.09.2019 р. позивач звернувся до ПФУ з письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії та додав копії рішення суду та акту огляду МСЕК №4 від 10.09.2019 р. 20.09.2019 р. на виконання рішення суду від 21.06.2019 р. по справі №160/376/19 комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи №4» надано виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №051660 від 10.09.2019 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та серії 12 ААБ №212192 від 10.09.2019 про визнання позивача особою з інвалідністю II групи від захворювання , пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.11.2012 по 21.10.2015 р. Відповідач вважає, що орган Пенсійного фонду за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 р. не є стороною по справі за №160/376/19. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за минулий час може бути виплачена не більше як за 12 місяців. Оскільки виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №212192 від 10.09.2019 про визнання позивача особою з інвалідністю II групи від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.11.2012 по 21.10.2015 р. надійшла до ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл., 20.09.2019 р., правові підстави проведення перерахунку за минулий час, який перевищує 12 місяців - відсутні.
27.04.2020 року ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 , яке наявне в матеріалах справи. Позивач є пенсіонером МО України та отримує пенсію по інвалідності, яка була призначена ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Судовим розглядом встановлено, що 17.03.2005р., у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, позивачем була подана заява про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 28.02.1991р. №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) та надані відповідні документи.
У подальшому позивач кожні два роки проходив переогляд у органах МСЕК, та йому підтверджувалась група інвалідності.
У 2012 році позивач в силу поважних причин не пройшов черговий переогляд МСЕК, у зв`язку з чим підстав для призначення пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у позивача не було, тому відповідач почав нараховувати та виплачувати позивачу пенсію військовослужбовця за вислугу років на підставі Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року у справі № 160/376/19 (суддя Віхрова В.С.) позовна заява ОСОБА_1 до Комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволена. Визнано протиправними дії та рішення Комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи щодо невизнання пропуску строку переогляду в період з 01.11.2012 року по 21.10.2015 року поважними та відмови в поновленні інвалідності 2-ї групи з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року. Зобов`язано Комунальний заклад Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи розглянути питання щодо поновлення ОСОБА_1 інвалідності 2-ї групи за період часу з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року, згідно діючого законодавства.

На підставі зазначеного рішення суду Комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи №4» 10.09.2019р. було проведено повторний огляд позивача та підтверджено II групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК серія 12ААБ №212192. Зазначений документ був направлений органом МСЕК відповідачу.

16.09.2019р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з письмовою заявою щодо проведення перерахування раніше призначеної пенсії як особі з інвалідністю та нарахування, виплати недоотриманих виплат до 5 травня відповідно до п. 27 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та додав копію рішення суду від 21.06.2019 по справі №160/376/19 та акт огляду МСЕК №4 від 10.09.2019р.

На свою заяву позивач отримав відповідь відповідача від 30.09.2019р. №6877/Т-09, у якій відповідач повідомив про те, що оскільки виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 АЛБ №212192 від 10.09.2019р. надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 20.09.2019, правові підстави проведення перерахунку за минулий час, який перевищує 12 місяців, відсутні. До того ж, ПФУ повідомило також позивачу про те, що по справі №160/376/19 не є учасником процесу та не зобов`язано вчиняти будь-які дії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Частиною першою статті 9 Закону №1058 закріплено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 цього ж закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У відповідності до частини першої статті 30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Приписами статті 31 Закону №1058-IV встановлено, що залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.

Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Відповідно до статті 34 закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Отже, пенсія по інвалідності є одним із видів державної пенсії, підставою призначення якої є настання інвалідності, яка спричинила повну або часткову втрату працездатності особи. У свою чергу, причину, групу, час настання інвалідності та її строк, визначається органами медико-соціальної експертизи.

Так, Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації (далі - Положення №1317).

Пунктом 4 Положення №1317 врегульовано, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (п. 5 Положення №1317).

Відповідно до п. 6 вказаного Положення, висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Згідно із п. 24 Положення №1317, комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Голова або члени комісії, винні у прийнятті неправильного рішення і незаконній видачі документів про інвалідність, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Закону № 1058-ІV, у разі якщо строк повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю пропущено з поважних причин або в разі визнання її знову особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності відновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня повторного огляду, але не більш як за три роки, якщо орган медико-соціальної експертизи визнає її за цей період особою з інвалідністю.

Як було встановлено судом під час розгляду справи та як вже зазначалось вище, підставою для відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії з 01.11.2012р. по 21.10.2015р. слугувало те, що оскільки виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №212192 від 10.09.2019 про визнання позивача особою з інвалідністю другої групи від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.11.2012 по 21.10.2015 рік надійшла до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області лише 20.09.2019. Отож з огляду на приписи ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за минулий час може бути виплачена не більше як за 12 місяців.

У цьому контексті суд зазначає, що 20.09.2019 на виконання рішення суду від 21.06.2019 по справі №160/376/19 комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи № 4» до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 051660 від 10.09.2019 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та серії 12 ААБ № 212192 від 10.09.2019 про визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю другої групи від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.11.2012 по 21.10.2015 рік.

Отже, беручи до уваги положення пункту четвертого статті 78 КАС України, обставина визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю другої групи від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.11.2012 по 21.10.2015 рік не підлягає доказуванню.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року, є протиправними, його право на отримання пенсії є порушеним та підлягає судовому захисту.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Стаття 3 даного Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно ч. 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Як передбачено ч.4 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно п. 5. Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, наявні правові підстави вважати, що недоотримана пенсія позивача підлягає індексації.

Відтак, вимоги позивача щодо визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у здійсненні перерахунку пенсії з 01.11.2012р. по 21.10.2015р. та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити з урахуванням індексації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотриману пенсію за період з 01.11.2012р. по 21.10.2015р. на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №212192 від 10.09.2019р. підлягають до задоволення.

В той же час, вимога позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити згідно рішення МСЕК №4 від 10.09.2019 року №212192 недоотримані одноразові грошові виплати до 9-го травня відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551 від 22.10.1993 року не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Суд звертає увагу позивача на те, що в поданій до суду заяві про уточнення позовних вимог йдеться мова саме щодо недотримання останнім разової грошової допомоги до 5 травня та посилання на приписи п. 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII. В той же час, уточнюючи зміст позовних вимог так і звертаюсь з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивач вказує на факт недоотримання останнім разової грошової допомоги до 9 травня, що в свою чергу не передбачено за змістом Закону України від 22.10.1993 року № 3551-XII. Окрім того, позивач не вказує за який саме період (роки) позивач не отримав разову грошову допомогу до 5 травня, та чи отримував взагалі.

У цьому контексті суд зазначає, що за приписами ст. ст. 17 та 171 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-XII встановлено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підприємства і організації, які виділяють благодійні кошти на потреби соціального захисту ветеранів війни, звільняються від оподаткування їх виробничої діяльності на суму цієї допомоги.

Витрати на поховання ветеранів війни, зазначених у цьому Законі, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи і організації, де працювали ветерани війни, подають допомогу в організації та фінансуванні ритуальних послуг при похованні ветеранів.

Могили ветеранів є недоторканними і охороняються законом. Неповага до державних нагород, пам`ятників, обелісків, братніх могил, могил ветеранів війни карається за законом.

Щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Особам, які тримаються в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, на спеціальні рахунки установ виконання покарань і слідчих ізоляторів.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Громадянам, які належать до кількох категорій осіб згідно з цим Законом, виплачується одна допомога - у більшому розмірі.

Разова грошова допомога не виплачується в разі смерті отримувача до 5 травня або набуття громадянином статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 11 цього Закону після 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Сума разової грошової допомоги, що належала особі згідно з цим Законом і залишилася не одержаною у зв`язку з її смертю, не включається до складу спадщини і виплачується батькам, чоловіку (дружині), дітям особи, якій передбачена виплата разової грошової допомоги, або родичам, що проживали разом з нею.

Відповідно до п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При визначенні розміру грошової допомоги до 5 травня слід керуватись постановами Кабінету Міністрів України, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та нормами Бюджетного кодексу України дозволено визначати розмір допомоги Кабінету Міністрів України. Порядок проведення та розміри зазначеної допомоги щорічно визначається постановами Кабінету Міністрів У країни.

Так, за п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 р. № 112 Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань установлено, що

1) у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

II групи 3 640 гривень.

В свою ж чергу на виконання п. 2 згаданої Постанови забезпечено подання до 23 березня 2020 р. районним органам соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги:

Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України;

Пенсійним фондом України щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.

Отже, оскільки позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як інвалід II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме Пенсійний фонд України (його структурний територіальний орган) повинен був направити список осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 5 травня, із зазначенням позивача, до органу соціального захисту населення.

При цьому, суд звертає увагу, що обов`язок органу ПФУ подавати списки для виплати їх грошової допомоги до 5 травня залежить саме від факту перебування особи на обліку в ПФУ, а не від факту отримання ним пенсії.

Аналіз вище наведеного показав, що саме на орган соціального захисту населення покладається виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня.

Разом з цим, як встановлено судом у нашому випадку, позивач звернувся із заявою щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня до органу ПФУ, в той час як відповідач наділений лише повноваженнями направлення списку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 5 травня, із зазначенням позивача, до органу соціального захисту населення.

Отже, вимога позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити згідно рішення МСЕК №4 від 10.09.2019 року №212192 недоотримані одноразові грошові виплати до 9-го травня відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551 від 22.10.1993 року не підлягає до задоволення.

Також, позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст. ст. 2, 3, 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень, ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України щодо процесуальної можливості сторони виконавчого провадження оскаржити дії державного виконавця у процесі виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у здійсненні перерахунку пенсії з 01.11.2012р. по 21.10.2015р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити з урахуванням індексації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотриману пенсію за період з 01.11.2012р. по 21.10.2015р. на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №212192 від 10.09.2019р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник