Справа № П/811/811/18
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2020 року

м. Київ

справа № П/811/811/18

адміністративне провадження № К/9901/61830/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.05.2018р. (суддя - Черниш О.А.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018р. (судді - Дурасова Ю.В., Лукманова О.М., Божко Л.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправною відмову відповідача у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 20.07.2017р. за №С-13308/0-9798/0/6-17;

зобов`язати відповідача надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

У позовній заяві позивачем зазначено про те, що про порушення своїх прав їй стало відомо 27.02.2018р., а тому позов подано в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона 22.06.2017р. звернулася до відповідача із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, додавши усі необхідні документи. Рішенням від 20.07.2017р. їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Вважає вказану відмову відповідача протиправною та такою, що суперечить статті 118 Земельного кодексу України, оскільки нею виконано всі вимоги, передбачені законодавством, для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, а відмова відповідача взагалі є невмотивованою.

26.03.2018р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України без поважних підстав. (а.с. 22 - 23)

Заперечуючи проти клопотання відповідача, позивач посилалась на те, що дізналась про порушені права 27.02.2018р., позов подано в межах встановленого законом строку, до цієї дати не знала і не могла знати про порушення її прав та інтересів, а тому об`єктивно не могла скористатись своїм правом на звернення до суду раніше. (а.с. 28 - 30)

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.05.2018р., яка залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018р., позов залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

З ухваленими у справі рішеннями не погодився позивач, звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що нею не було вчинено жодних дій, спрямованих на вчасне отримання відповіді відповідача є помилковими та необґрунтованими. Доказів отримання нею відповіді від відповідача раніше ніж 28.02.2018р. матеріали не містять, а тому залишення позову без розгляду у зв`язку з неотриманням нею відповіді раніше є хибними.

При цьому позивач посилається на те, що саме неотримання вчасно відповіді відповідача від 20.07.2017р. у строк, передбачений Законом України «Про звернення громадян», і зумовило її повторне звернення до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, і вже після отримання на її повторне звернення відповіді від 20.07.2017р. за №С-13308/0-9798/0/6-17 про відмову у видачі їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вона звернулась до суду з позовом.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.06.2017р. позивач звернулась до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою (клопотанням) про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі їй безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель резерву Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області на території колишнього КСП ім. Калініна (земельна ділянка загальною площею 30,7085 га, кадастровий номер :02:000:9113). Зокрема, позивачем зазначено, що на території України земельних ділянок з таким земельним призначенням безоплатно у власність не отримувала. (а.с. 25)

До вказаної заяви позивачем додані: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорта громадянина.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом №С-13308/0-9798/0/6-17 від 20.07.2017р. повідомило позивача про формування переліку земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації. (а.с. 14)

Судами встановлено, що вказаний лист направлено на адресу позивача простою кореспонденцією.

15.08.2017р. позивач звернулась до відповідача із заявою про те, що у зв`язку з тим, що у місячний строк з дня реєстрації клопотання (22.06.2017р.) Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку нею на підставі абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України замовлено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу. (а.с. 45)

Не отримавши відповіді на подану заяву від 22.06.2017р., заявниця звернулась 12.02.2018р. до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із вимогою повідомити їй про результати розгляду її заяви та надати відповідну копію наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмови у його наданні. При цьому позивачем повідомлено про те, що станом на 12.02.2017р. про результати розгляду її заяви від 22.06.2017р. їй невідомо. (а.с. 12)

Листом від 21.02.2018р. №31-11-0.332-1776/2-18 відповідач повідомив позивача про те, що її заяву розглянуто, про розгляд заяви заявницю повідомлено листом від 20.07.2017р. №С-13308/0-9798/0/6-17 (копію додано). (а.с. 13)

Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась з даним позовом до суду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що останній день місячного строку розгляду клопотання позивачки про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою, зареєстрованого 22.06.2017р., припадав на вихідний день 22.07.2017р., а тому останнім днем цього терміну вважається перший після нього робочий день 24.07.2017р. Не отримавши після цієї дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, позивач відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України з 25.07.2017р. набула право у місячний строк замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу за принципом мовчазної згоди, про що мала повідомити відповідача.

Відтак, з настанням цього терміну закон пов`язує виникнення правових наслідків для особи, що звернулася за отриманням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте не отримала жодного рішення за своїм клопотанням. Втім позивач не скористалась правом замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за принципом мовчазної згоди, а також не цікавилася результатами розгляду свого клопотання аж до 13.02.2018р., коли через представника звернулася до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо надання інформації про прийняте рішення.

Суди виходили з того, що з огляду на нормативне регулювання порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, установленого статтею 118 ЗК України, позивач, не отримавши 25.07.2017р. позитивного рішення відповідача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, будучи зацікавленою в одержанні такої земельної ділянки (зокрема в розробленні проекту землеустрою щодо її відведення), з цього дня набула можливість захистити своє право на отримання земельної ділянки двома способами: або замовивши проект землеустрою щодо відведення її у власність за принципом мовчазної згоди, або оскаржуючи у судовому порядку відмову у наданні такого дозволу. Обравши останній спосіб захисту, позивач повинна була діяти, сумлінно дотримуючись порядку та строків звернення до суду, установлених чинним законодавством, зокрема не зволікати з поданням позову, для чого повинна була своєчасно пересвідчитися в наявності рішення про відмову у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою та з`ясувати її мотиви.

При цьому суди виходили з того, що право оскаржити відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою виникло у позивачки саме з 25.07.2017р. - з дня коли вона повинна була дізнатися про таке рішення відповідача. Відтак, установлений законом шестимісячний строк для подання позову щодо оскарження цієї відмови закінчився 25.01.2018р. Звернувшись до суду з позовом 02.03.2018р., позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду.

В ході розгляду справи позивач не заявляла про поновлення пропущеного строку звернення до суду, підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними судом немає. Той факт, що копію листа-відповіді ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №С-13308/0-9798/0/6-17 від 20.07.2017р. позивач отримала лише 28.02.2018р. на запит від 12.02.2018р., поданий після спливу строку звернення до суду, не є доказом поважності причин пропуску цього строку, оскільки не свідчить про наявність непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними труднощами для вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних доводів та передбачених законом підстав.

Так відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом наведеної норми перебіг строку звернення до суду розпочинається не лише з часу коли особа дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а й з часу, коли особа повинна була дізнатись про таке порушення.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено порядок дій не лише в разі відмови у наданні дозволу, а й в разі неотримання у місячний строк ні дозволу ні обґрунтованої відмови, а тому про порушення своїх прав позивач повинна була дізнатись після спливу місячного строку з часу звернення до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою.

В ході розгляду справи судами встановлено, що після закінчення передбаченого статтею 118 ЗК України місячного строку розгляду звернення з позовом до суду позивач звернулась після спливу передбаченого статтею 122 КАС України шестимісячного строку, поважних причин пропуску такого строку позивачем не наведено, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.05.2018р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

Л.Л. Мороз