Справа № 640/13267/20
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 червня 2020 року м. Київ № 640/13267/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви,

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Міністерство внутрішніх справ, Департамент фінансово-облікової політики

Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в м. Києві,

Департамент поліції охорони

треті особи Департамент охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України,

Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України, Департамент

юридичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, Сектор державного

нагляду за охороною праці Міністерства внутрішніх справ України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, до пред`явлення позовної заяви шляхом заборони Міністерству внутрішніх справ України повертати без розгляду заяву ОСОБА_1 від 01.04.2019 щодо можливої виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Обґрунтовуючи підстави для вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що у діях Міністерства внутрішніх справ України наявні ознаки очевидної протиправності, оскільки наявна велика кількість рішень адміністративних судів на користь позивачів у подібних правовідносинах. Також, заявник звертає увагу суду, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, оскільки згідно із судовою практикою Міністерство внутрішніх справ України вчиняє дії, спрямовані на ускладнення та затягування судового процесу.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 по справі № 640/9167/19.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення. Суд звертає увагу заявника, що такі ознаки не мають окреслених меж, тоді як вони повинні свідчити про таку протиправність поза обґрунтованим сумнівом.

Слід зазначити, що наявність рішень адміністративних судів з подібних правовідносин, на які посилається позивач, жодним чином не свідчить про очевидну протиправність дій суб`єкта владних повноважень, а фактичні обставини підлягають встановленню під час розгляду кожної окремої справи по суті.

Заявником не наведено орієнтовного формулювання позовних вимог, що мають бути заявлені, а посилання на затягування судового процесу відповідачем є припущенням з окремої вибірки судових рішень, які, до того ж, не проаналізовані на предмет строків у поданій заяві.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150-154, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви - відмовити.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 295-297 та пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.П. Огурцов