Справа № 380/675/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/675/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Варениці В.С.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (Голови Громадської ради при Новояворівській міській раді) до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області від 29.08.2019 року №1050 «Про затвердження детального плану території частини м. Новояворівська обмеженою вул. С. Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення території для будівництва і обслуговування будівель торгівлі».

Ухвалою судді від 23.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 06.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою від 30.04.2020 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено до участі у справі - ОСОБА_2 .

Учасниками справи було подано до суду заяви по суті справи письмові відзив, пояснення.

Відповідно до позиції позивача, яка ним висловлена в позові, він вважає, що відповідачем було протиправно прийнято оскаржуване рішення, оскільки, в порушення вимог закону, не було організовано та здійснено громадського обговорення детального плану території, оскільки, передбачені законом громадські слухання не призначалися та не проводилися.

Позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства України, проекти містобудівної документації на місцевому рівні підлягають громадському обговоренню. При цьому, одним із етапів громадських обговорень є проведення громадських слухань.

У той же час, повідомляючи про початок процедури врахування пропозицій громадськості у проекті детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери, замовником не було визначено громадських слухань, які через це й не відбулися.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, без проведення громадського обговорення проектів такої документації, забороняється. Однак, відповідач не врахував такі вимоги закону та оскаржуваним рішенням затвердив містобудівну документацію, щодо якої громадські обговорення (з громадськими слуханнями) не були проведені.

Також, обґрунтовуючи своє право на судовий захист у цій справі, позивач зазначає, що спірне рішення впливає на його права та інтереси як жителя м. Новояворівська. А крім того, позивач покликається на те, що він є Головою Громадської ради при Новояворівській міській раді, яка, зокрема, покликана здійснювати громадський контроль за діяльністю органу місцевого самоврядування. Тому позивач був уповноважений Громадською радою звернутися з цим позовом.

Відтак, ОСОБА_1 вважає свої вимоги повністю обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до позиції відповідача, яка ним висловлена у відзиві на позовну заяву, він вважає вимоги позивача безпідставними.

А саме, відповідач зазначає, що в ході розробки та затвердження проекту детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери до його обговорення було залучено громадськість й надано можливість для висловлення та врахування її позиції.

Зокрема, в засобах масової інформації було надано оголошення про початок розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті відповідної містобудівної документації. Після цього було опубліковано проект рішення міської ради про затвердження містобудівної документації, яке, після його прийняття, також було оприлюднено встановленим порядком. При цьому, відповідач акцентує на тому, що зауважень чи пропозицій по даному проекту не надходило (в тому числі й від позивача). А тому, на громадських слуханнях, оформлених протоколом, було зафіксовано такі обставини (відсутність пропозицій чи зауважень).

Таким чином, відповідач вважає, що розгляд і затвердження за спірним рішенням детального плану території відбулося відповідно до вимог закону та без порушень інтересів громадськості.

Окрім того, відповідач зазначає, що оспорюване позивачем рішення міської ради жодним чином не порушує його прав та інтересів, а скасування такого рішення не призводить до їх відновлення. А тому, даний позов є безпідставним із цих причин і розгляд цієї справи не спрямований на виконання завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, відповідач підстав для задоволення позовних вимог не вбачає.

Відповідно до позиції третьої особи, яка нею висловлена у поясненнях, остання також вважає заявлений позов необґрунтованим.

Аналогічно як і відповідач, третя особа покликається на те, що процедура затвердження детального плану території в даному випадку була дотримана, зокрема, в частині надання можливості громадськості взяти участь у такому процесі.

У цьому контексті третя особа підкреслює, що в ході оголошеного періоду для подання пропозицій та зауважень до проекту містобудівної документації в рамках громадських обговорень, жодні пропозиції чи зауваження так і не були подані.

ОСОБА_2 також наголошує на тому, що спірне рішення жодним чином не порушує права та інтереси позивача й останнім не було доведено наявності таких порушень, що є передумовою для судового захисту.

Відтак, на переконання третьої особи, заявлений позов є безпідставним.

Окрім того, в ході розгляду справи третьою особою було заявлене клопотання про закриття провадження в справі з огляду на те, що спірне рішення стосується виключно земельної ділянки ОСОБА_2 , передбачає зміну її цільового призначення й таким чином існує спір про право цивільне, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом таке клопотання відхилене, враховуючи те, що спірним рішенням було затверджено містобудівну документацію частини території м.Новояворівськ і воно не має своїм безпосереднім наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільного права третьої особи на земельну ділянку. Суд відзначає, що ОСОБА_2 і надалі залишається власником земельної ділянки, яка розташована на території, що охоплена затвердженою містобудівною документацією, а тому, доводи про те, що вирішення цієї справи буде рішенням у спорі про право цивільне є необґрунтованими.

У судових засіданнях узяли участь позивач, представник третьої особи, відповідач же клопотав про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. Особи, що взяли участь у судових засіданнях, надали суду пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду. Позивач просив позов задоволити, представник третьої особи в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, розглянувши доводи та заперечення всіх учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:009:0070 за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення ділянки для будівництва і обслуговування торгового павільйону з облаштуванням майданчика громадського харчування. Указане засвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2014 року №26287048 та не заперечується учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на зазначеній ділянці третьою особою влаштовано торгівельний павільйон з майданчиком громадського харчування, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 (рішення виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 24.04.2013 року №108, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.05.2013 року №3938861).

Як установлено судом, рішенням від 07.02.2019 року №898 Новояворівська міська рада, за заявою ОСОБА_2 , надала дозвіл виконавчому комітету Новояворівської міської ради на розроблення проекту детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

Розробником детального плану території визначено НКП «Архітектурно-планувальне бюро», м.Новояворівськ, яким, відповідно до замовлення №34/19, було розроблено Детальний план території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

Копією часопису «Яворівський голос Плюс» за 26.06.2019 року засвідчується розміщення повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації «Детальний план території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі».

У такому повідомленні зазначено, зокрема, що «ознайомитися з проектом містобудівної документації у відділі ЖКГ, містобудування, архітектури та землевпорядкування виконавчого комітету Новояворівської міської ради за адресою: м.Новояворівськ, вул.Т.Шевченка, 2, каб. №16, тел.42-0-05 протягом місяця. Строк подання пропозицій з 27.06.2019 26.07.2019 року. Пропозиції просимо подавати за адресою: м. Новояворівськ, вул. Т. Шевченка, 2 Новояворівська міська рада (тел. 40-0 84), e-mail: ».

Також судом установлено, що проект рішення питання затвердження детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі був опублікований на офіційному сайті Новояворівської міської ради 25.07.2019 року о 13:14 год.

Як вбачається з протоколу від 25.07.2019 року без номера, питання про затвердження детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі було предметом розгляду комісії з питань використання земель, благоустрою території та захисту навколишнього середовища Новояворівської міської ради, якою одноголосно («за» 4, «проти» 0, «утримався» 0) ухвалено винести таке рішення на розгляд сесії.

Окрім того, в матеріалах справи наявний протокол від 30.07.2019 року №30/07/2019 громадських слухань щодо розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації «Детальний план території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі», складений у м.Новояворівськ (сесійна зала). Присутні на громадських слуханнях голова громадських слухань (заступник міського голови м.Новояворівськ) і секретар.

Відповідно до такого протоколу від 30.07.2019 року було заслухано інформацію про оголошення 26.06.2019 року повідомлення щодо початку розгляду і врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації та про відсутність станом на 27.07.2019 року яких-небудь зауважень чи пропозицій громадськості.

Відтак, на громадських слуханнях, які оформлені протоколом від 30.07.2019 року №30/07/2019, ухвалено винести проект обговорюваної містобудівної документації на затвердження міської ради.

Судом встановлено, що на 58 сесії 7 скликання Новояворівської міської ради 29.08.2019 року розглянуто питання затвердження детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі й прийняте рішення №1050 «Про затвердження детального плану території частини м. Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі гр. ОСОБА_2 ».

Рішення від 29.08.2019 року №1050 було опубліковане на офіційному сайті Новояворівської міської ради 29.08.2019 року о 19:36 год.

Як також установлено судом, Головою Громадської ради при Новояворівській міській раді ОСОБА_1 було подано до Новояворівської міської ради скаргу від 27.08.2019 року №2, в якій стверджено про недотримання вимог закону щодо громадського обговорення проекту рішення про затвердження детального плану території.

Листом від 26.09.2019 року №1769/10 за підписом заступника міського голови м.Новояворівська на дану скаргу було надано відповідь, якою повідомлено про проведення процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості щодо спірної містобудівної документації, про що було опубліковано повідомлення в газеті «Яворівський голос Плюс» від 26.06.2019 року.

Однак, вважаючи рішення Новояворівської міської ради від 29.08.2019 року №1050 протиправним, ухваленим із порушенням вимог щодо участі та врахуванні інтересів громадськості, ОСОБА_1 оскаржив його до суду за цим позовом.

У зв`язку з чим, аналізуючи спірні правовідносини, доводи й аргументи сторін, суд відзначає наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування і забудова територій передбачає в тому числі взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Як визначено абз.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, замовники містобудівної документації зобов`язані забезпечити: 1)оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними наслідками та наслідками для довкілля, у тому числі для здоров`я населення; 2)оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, пояснювальної записки, розділу «Охорона навколишнього природного середовища» або звіту про стратегічну екологічну оцінку на своїх офіційних веб-сайтах, а також вільний доступ до такої інформації громадськості; 3)реєстрацію, розгляд та врахування пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; 4)проведення громадських слухань щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні; 5)узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 6)оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до ч.6 цієї ж статті, громадські слухання щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні проводяться у строк, визначений для проведення процедури громадського обговорення, але не раніше 10 днів з дня оприлюднення проекту містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно з ч.10 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок проведення громадських слухань проектів містобудівної документації на місцевому рівні визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №555 затверджено порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Зокрема, таким Порядком №555 передбачено, що повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації має містити інформацію про дату, час і місце проведення громадських слухань (пп.6-1 п.5 Порядку №555, який був внесений 23.01.2019 року та набрав чинності 01.02.2019 року).

Як засвідчується матеріалами справи, повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації (детальний план території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі) в газеті «Яворівський голос Плюс» від 26.06.2019 року не містить інформації про дату, час і місце проведення громадських слухань, що не відповідає зазначеним вище вимогам нормативного акта.

У той же час, суд відзначає, що в справі наявні докази проведення громадських слухань щодо зазначеної вище містобудівної документації, які були оформлені протоколом від 30.07.2019 року №30/07/2019.

Таким чином, громадське обговорення детального плану території частини м.Новояворівська обмеженою вул.С.Бандери щодо визначення планувальної організації і функціонального призначення територій для будівництва і обслуговування будівель торгівлі було організоване замовником, хоча й із помилковим не зазначенням у повідомленні про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості інформації про дату, час і місце проведення громадських слухань.

На переконання суду, такий недолік не є підставою для висновку про неможливість затвердження на місцевому рівні містобудівної документації відповідно до абз.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Окрім того, суд відзначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У п.4.1 рішення від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Виходячи ж зі змісту абз.10 п.9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003, слід ствердити, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно, в т.ч., забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2)визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3)визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4)визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5)встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6)прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до ч.2 ст.264 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Таким чином, суд резюмує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав (свобод, інтересів) осіб у сфері публічно-правових відносин, а матеріальне право на позов в адміністративному судочинстві щодо оскарження бездіяльності, дій чи рішення суб`єкта владних повноважень визнається саме за тими особами, яких вони безпосередньо стосуються, тобто тих, для кого вони породжують, змінюють або припиняють певні правовідносини.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. А гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відтак, для задоволення позову в адміністративній справі суд повинен установити передусім, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущенням бездіяльності) суб`єктом владних повноважень безпосередньо порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача й що прийняте судом рішення може призвести до ефективного поновлення таких прав, свобод чи інтересів позивача (тобто, повинна бути встановлена існуюча матеріально-правова заінтересованість позивача).

У той же час, відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) оспорюваними бездіяльністю, діями чи рішеннями або невідповідність обраного способу його захисту способам, визначеним чинним законодавством, чи неможливість ефективного порушення такого права, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд зазначає, що дійсне порушення певних прав та інтересів особи, як передумова для судового захисту, а також необхідність його ефективності (тобто, забезпечення внаслідок цього реального поновлення порушеного права), кореспондує положенням ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, право на оскарження бездіяльності, дій чи рішень суб`єкта владних повноважень надано тій особі, прав, свобод та інтересів якої вони стосуються, до якої вони застосовуються чи яка є учасником відповідних регульованих правовідносин. У іншому разі, вимога, звернена до адміністративного суду, є безпідставною, а її задоволення не може призвести до ефективного відновлення прав та інтересів позивача.

Однак, у даному випадку позивачем не доведено того, що він є безпосереднім учасником відповідних правовідносин публічно-правового характеру, які породжуються та регулюються оспорюваним рішенням міської ради, що воно стосується позивача чи породжує для нього які-небудь наслідки в публічно-правовій площині.

Відтак, відсутні свідчення реального існування публічно-правового спору в даній справі між позивачем і відповідачем, а задоволення заявлених позовних вимог адміністративним судом не може призвести до ефективного поновлення порушених прав ОСОБА_1 , а отже, це не відповідає меті та засадам адміністративного судочинства.

Саме по собі стверджуване проживання у м.Новояворівськ або входження до складу місцевого консультативно-дорадчого органу, не наділяє позивача повноваженнями звертатися до суду в загальних чи абстрактних інтересах правопорядку.

Відповідно до положень ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи не підтверджують та не обґрунтовують порушення оспорюваними діями та рішеннями прав, свобод чи інтересів позивача й не засвідчують можливість їх поновлення внаслідок вирішення цієї справи, а також не засвідчують належної обґрунтованість вимог, з якими звернувся до суду позивач.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами й іншими учасниками справи докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (Голови Громадської ради при Новояворівській міській раді) (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (; вул.Шевченка, буд.2, м.Новояворівськ, Львівська область), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2020 року.