Справа № 400/884/20
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/884/20
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2020р. по справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету ім.Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020р. Міністерство оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з позивача фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 98 176,25грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16.01.2020р. ОСОБА_1 було відраховано з навчального закладу через недисциплінованість.

Позивач зазначив, що у зв`язку із достроковим припиненням навчання ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у Військовому інституті у відповідності до ч.10 ст.25 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" та відповідно до п.1 Контракту про проходження військової служби (навчання).

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2020р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі у сумі 98 176,25грн..

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу станом на дату розгляду справи.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника Військового інституту №155 від 8.08.2016р. на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка за №2596-33 від 6.08.2016р. ОСОБА_1 зарахований курсантом за спеціальністю "Політологія" до Військового інституту та поставлений на всі види забезпечення з 8.08.2016р..

6.08.2016р. відповідно до "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу (копія додається).

На підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка за №4229-33від 20.12.2019, відповідно до наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) за №1 PC від 15.01.2020р., ОСОБА_1 відраховано зі списків курсантів з Військового інституту через недисциплінованість, з ним достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.

Відповідно до наказу начальника Військового інституту (по стройовій частині) за №10 від 16.01.2020р., ОСОБА_1 виключено із списків особового складу з 16.01.2020р..

Утримання ОСОБА_1 у Військовому інституті здійснювалось шляхом здійснення грошового, речового, продовольчого, медичного, та забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.

Згідно з довідками-розрахунками відповідних служб Військового інституту витрати на утримання ОСОБА_1 пов`язані: з грошовим забезпеченням 166 48,84грн., з речовим забезпеченням 9 837,62грн., з продовольчим забезпеченням 65 072,3рн., з медичного забезпечення 138,42грн., із забезпечення комунальними послугами та енергоносіями складають 6 479,07грн.. Загальна сума витрат на утримання відповідача згідно матеріалів справи становить 98 176,25грн..

ОСОБА_1 під підпис був ознайомлений із сумою заборгованості, отримавши примірник витягу з наказу начальника Військового інституту за №10 від 16.01.2020р..

У зв`язку із відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність стягнення із відповідача спірних витрат, з урахуванням підстав, за якими апелянт пов`язує їх протиправність, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.6 ст.2 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" за №2232-XII від 25.03.1992р. (надалі - Закон №2232-XII) визначено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (надалі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти).

У відповідності до ч.5 ст.25 Закону №2232-XII, з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 4 частини 2 статті 23 цього Закону.

Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку - частина десята ст.25 Закону №2232-XII.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України за №964 від 12.07.2006р. (надалі Порядок №964).

Відповідно до п.3,6 Порядку №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (п.7 Порядку №964).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що загальна сума витрат на утримання ОСОБА_1 становить 98 176,25грн..

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується посилань апелянта на порушення судом першої інстанції приписів п.9 Порядку №964, яким передбачено, що у разі поновлення особи, що відрахована з вищого навчального закладу або звільнена з військової служби, на посаді курсанта, особи офіцерського складу стягнення суми витрат припиняється, то судова колегія вважає такі посилання безпідставними, оскільки доказів поновлення ОСОБА_1 на посаді суду надано не було.

Отже, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2020р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв