Справа № 380/1633/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1633/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представників позивача - Шнира Я.Б., Шейхета Мейлах

представника третьої особи Курси О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові справу за позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України, Міністерство культури молоді та спорту України, Міністерство закордонних справ України, Львівська обласна державна адміністрація про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулося до суду з позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України, Міністерство культури молоді та спорту України, Міністерство закордонних справ України, Львівська обласна державна адміністрація, у якій з урахуванням заяви про зміну предмета позовних вимог просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", у частині п. 3 щодо Об`єкту культурної спадщини - місць поховань восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою;

зобов`язати Львівську міську раду, Виконавчий комітет Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» у частині п. 3 щодо Об`єкту культурної спадщини - місць поховань восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що об`єкт культурної спадщини - місця поховань братніх могил у Білогорщі розташований західніше мікрорайону Левандівки міста Львова і відокремлений від нього лісопарком у Залізничному районі Львова. Братні могили в Білогорща-Львів є важливою міжнаціональною історико-меморіальною пам`яткою жертвам нацизму, яка засвідчує історію і зберігає пам`ять про перебування і масову загибель там осіб різних національностей. Позивач стверджує, що внести об`єкту культурної спадщини - місця поховань братніх могил в Білогорщі до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, складення паспорту та облікової картки є не можливо без участі Львівської міської ради та її виконавчих органів відповідно до п. 5 Наказу №158 від 11.03.2013. Територія місць поховань братніх могил в Білогорщі, як і решта території, не виділені, не впорядковані, огорожа відсутня, ділянки належно не позначені, визначення меж та режимів використання зон пам`яток архітектури і містобудування відповідно до ст. 32 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» та ДСТУ Б.Б.2.2-10:2016р. відсутнє. Вказує, що відповідачами не вжито і не вживаються жодні заходи, спрямовані на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 №604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", зокрема в частині п. 3 а саме - щодо місць давніх поховань. Межі об`єкту культурної спадщини не встановлюються, жодна організація їх обстеження та вивчення не здійснює, не здійснюються також заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження. Позивач зазначив, що з відповіді Львівської міської ради від 13 січня 2020 року на інформаційний запит позивача слідує, що відповідачами жодних дій не вчиняється, що свідчить про невиконання зобов`язань встановлених законом щодо збереження місць давніх поховань. Вважає, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 липня 1998 року № 604-р відповідачами не виконано, тому просить позов задовольнити.

Відповідачі Львівська міська рада, Виконавчий комітет Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради у встановлений судом строк відзивів на позовну заяву суду не надали.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що Львівська міська рада, Виконавчий комітет Львівської міської ради та Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції до запровадження в Україні заходів карантину) не надали суду відзиви на позов та не повідомили суд про причини за яких такі відзиви не можуть бути подані, суд кваліфікує неподання відповідачами відзивів на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України, Міністерство культури молоді та спорту України, Міністерство закордонних справ України та Львівська обласна державна адміністрація ради у встановлений судом строк пояснень на позовну заяву суду не надали.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних в позовній заяві та заяві про зміну предмета позовних вимог, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі явки представників у судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство культури молоді та спорту України та Львівська обласна державна адміністрація у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства закордонних справ України надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 28.02.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі.

09.04.2020 у підготовчому засіданні суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України, Міністерство культури молоді та спорту України, Міністерство закордонних справ України та Львівську обласну державну адміністрацію.

У підготовчому засіданні 05.05.2020 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши думку представників позивача, представника третьої особи, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінету Міністрів України, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» затверджено додаткові заходи щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України.

Пунктом 3 Додаткових заходів щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України зобов`язано Раду міністрів Автономної республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські держадміністрації, органи місцевого самоврядування із залученням громадських організацій, у тому числі організацій національних меншин впродовж 1998-1999 років провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та міць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.

Суд встановив, що Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу 03.01.2020 звернулося із інформаційним запитом в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" до міського голови міста Львова ОСОБА_1 А.І., у якому просило повідомити, які заходи проведені Львівською міською радою на виконання вимог пункту 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 №604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України" з вивчення місць масових поховань євреїв під час розстрілів у роки Другої Світової війни на території Білогорща, а також здійснені заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.

13.01.2020 Львівська міська рада листом № 2502-вих.1005 надала Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу відповідь на запит, у якій повідомила, що утримання закритих кладовищ, здійснюється відповідно до видатків міського бюджету м. Львова на поточний рік. Щодо питання вивчення місць масових поховань євреїв та облаштувань місць поховань, їх утримання та збереження до компетенції департаменту житлового господарства та інфраструктури не належить.

Як встановлено із наявних доказів у матеріалах справи, на території Білогорща-Львів знаходяться поховання восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою.

Відповідно до Звіту про геофізичні дослідження номер UCSJ_11-2014_Revl України Дослідження місць масових захоронень у Львівській області за 2014 рік, відповідно до якого цілю такого дослідження були польові роботи з метою пошуку та виявлення місць захоронення людей. У розділі «Розклад зйомок та ознайомлення з ділянками» наявна інформація щодо ОСОБА_2 та зазначено, що це відділена сільська місцевість знаходиться на відстані близько 8 км від центра міста і прилягає до залізничної колії Львів-Кошіце, що йде по залізничному насипу приблизно 4 метри вищого від досліджуваної ділянки. Тут у цій місцевості, ймовірно знаходиться певна кількість могил.

До матеріалі справи Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу надало суду графічні матеріали «Результати досліджень розташування меж братніх могил району місцевості Білогорща міста Львова, аерознімки з Національного архіву США.

Як слідує із вищенаведених документів, зокрема відповідно до умовних позначень територія масових поховань станом на 1944 рік становить:

загальна площа могил АДРЕСА_1 ;

загальна площа братньої могили АДРЕСА_2 ;

загальна площа братньої могили АДРЕСА_3 ;

загальна площа братньої могили АДРЕСА_4 ;

загальна площа братньої могили 3985 АДРЕСА_5 .кв АДРЕСА_6 , периметр могили АДРЕСА_7 Братська могила №5;

загальна площа братньої могили АДРЕСА_8 ;

загальна площа братньої могили АДРЕСА_9 ;

загальна площа братньої могили АДРЕСА_10 .

Підставою для звернення позивача з цим позовом до суду є бездіяльність відповідачів щодо виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", у частині п. 3 щодо Об`єкту культурної спадщини - місць поховань восьми братніх могил, що перешкоджає позивачу оформити усі необхідні документи щодо відповідного об`єкта.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до визначення, що міститься у статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III, об`єктом культурної спадщини є визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III до історичних об`єктів культурної спадщини відносяться окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих, визначні місця, пов`язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

Поняття земель історико-культурного призначення наводиться у статті 53 Земельного кодексу України, шляхом перелічення їхнього складу: до земель історико-культурного призначення належать землі на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини.

Для визначення категорії земель, як земель історико-культурного призначення необхідні певні правові факти, які б встановлювали, що той чи інший об`єкт відноситься до об`єктів перелічених в статті 53 Земельного кодексу України. Такими правовими підставами є:а) внесення історико-культурних об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; б) встановлення охоронних зон історико-культурних об`єктів; в) встановлення режиму заповідної охорони історико-культурних об`єктів; г) встановлення правового режиму охоронюваної археологічної території; ґ) встановлення правового режиму історичного ареалу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених пунктів.

Відповідно до міжурядової Угоди, укладеної між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки "Про охорону та збереження культурної спадщини" від 04.03.1994, - кладовища, поховання жертв репресій тоталітарних режимів визначені об`єктами культурної спадщини, які підлягають до збереження та охороні в цілях і рамках цієї Угоди. Поняття "культурна спадщина", в межах цієї Угоди, означає культові заклади, місця історичного значення, пам`ятники, кладовища та меморіали загиблим, а також архівні матеріали, які мають до цього відношення.

Згідно з Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985, стороною якої є Україна, "архітектурна спадщина" включає такі нерухомі об`єкти, пам`ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення, архітектурні ансамблі, однорідні групи міських або сільських будівель, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення і характеризуються спільністю чітких територіальних ознак.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України. (ч.5 ст. 7 КАС України).

Суд зазначає, що виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р, а саме віднесення об`єктів (в тому числі кладовищ, поховань) до історичних об`єктів культурної спадщини проводиться в порядку визначеному Закону України "Про охорону культурної спадщини" та "Порядку обліку об`єктів культурної спадщин", затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: визначення меж територій пам`яток місцевого значення та затвердження їхніх зон охорони; встановлення режиму використання пам`яток місцевого значення, їхніх територій, зон охорони; забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини, а в разі отримання дозволу на їх переміщення (перенесення) - демонтаж із них елементів, які становлять культурну цінність, з метою збереження; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Згідно з п.2.1-2.4 "Порядку обліку об`єктів культурної спадщини", затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 визначено, що виявлення об`єктів культурної спадщини включає: натурне обстеження (дослідження), історико-архівні і бібліографічні дослідження, визначення предмета охорони, встановлення ступеня схоронності, первісного призначення, сучасного використання, фотофіксацію (у разі необхідності графічну фіксацію), виготовлення короткої історичної довідки та облікової картки (п.2.1); виявлення об`єктів культурної спадщини відбувається шляхом здійснення науково-дослідних та пошукових робіт (натурних обстежень (досліджень), історико-архівних і бібліографічних досліджень, фотофіксації, графічної фіксації), розробки науково-проектної документації; наукової (науково-технічної) експертизи робіт, які можуть призвести до руйнування, знищення чи пошкодження об`єктів культурної спадщини; земляних, будівельних, меліоративних та інших робіт (п.2.2); на виявлені об`єкти культурної спадщини складається облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (п.2.3); виявлення об`єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану забезпечують органи охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, відповідно до їх повноважень, зокрема виконують функції замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження об`єктів культурної спадщини з метою визначення наявності та культурної цінності об`єкта культурної спадщини, а також одержання нової інформації про ці об`єкти (п.2.4).

Відповідно до 3.5 цього Порядку про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку і набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у 30-денний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об`єкта або уповноваженому ним органу письмове повідомлення за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в журналі обліку видачі повідомлень про занесення об`єктів до Переліку об`єктів культурної спадщини за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Суд встановив, що Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу провело роботу з виявлення і збереження об`єкта культурної спадщини місць масових поховань євреїв під час розстрілів у роки Другої Світової війни на території Білогорща, зокрема місць поховань восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою.

До виключної компетенції сесії міської ради, відповідно до пункту 37 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належить прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Обов`язки із забезпечення охорони, планування та впорядкування територій місць поховання, в силу вимог частини 5 статті 8, статті 31, частини 2 статті 23 Закону України "Про поховання та похоронну справу", покладено на органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи.

Частиною 6 статті 30 Закону України "Про поховання та похоронну справу", утримання місць поховання забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у порядку, встановленому спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері житлово - комунальної політики України.

У Рекомендації Генеральної конференції ООН з питань освіти, науки і культури (1968р.) під терміном "культурні цінності" розуміються: а) нерухомі об`єкти, такі як: місцевості археологічного, історичного чи наукового значення, споруди чи інші об`єкти, які становлять історичну, наукову, мистецьку чи архітектурну цінність, як релігійні, так і світські, в т. ч. архітектурні або традиційні ансамблі, історичні квартали в містах або сільських населених пунктах і етнологічні споруди попередніх культур, які ще й досі знаходяться в доброму стані. Це стосується таких нерухомих об`єктів, як руїни, що збереглися на поверхні землі, а також археологічні чи історичні залишки, виявлені в землі; термін "культурні цінності" охоплює також і їхнє безпосереднє оточення; б) рухомі цінності, що мають культурне значення, в т. ч. цінності в нерухомих об`єктах чи вилучені з них, а також рухомі цінності, приховані в землі, які можуть бути виявлені в місцях, що мають археологічне чи історичне значення, чи інших місцях.

Статтею 9 Рекомендацій передбачено, що Держави-члени мають надавати необхідний пріоритет заходам, необхідним для збереження місцезнаходжень культурних цінностей, яким загрожує небезпека внаслідок проведення громадських чи приватних робіт, аби зберегти історичні зв`язки і середовище. Заходи зі збереження чи врятування культурних цінностей, визначені статтями 22, 23, а саме: необхідно проводити детальні обстеження задовго до початку будь-яких громадських чи приватних робіт, які можуть становити небезпеку для культурних цінностей, щоби визначити: необхідні заходи для збереження важливих культурних цінностей в місці знаходження; заходи щодо збереження і врятування культурних цінностей необхідно вживати задовго до початку громадських чи приватних робіт. У районах, котрі становлять археологічну чи культурну цінність, як-от історичні міста, села, місцевості й райони, що їх варто охороняти в кожній країні відповідним законодавством, початок нових робіт мусить бути поставлений у залежність від обов`язкового проведення попередніх археологічних досліджень. У разі необхідності варто призупиняти роботи з метою забезпечення відповідних заходів для збереження чи врятування культурних цінностей.

Європейською конвенцією про охорону археологічної спадщини визначено, що складовими частинами археологічної спадщини вважаються всі матеріальні залишки та об`єкти, а також будь - які інші сліди існування людства у минулих епохах.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про національні меншини в Україні", держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Пам`ятки історії і культури національних меншин на території України охороняються законом.

Територія об`єктів культурної спадщини місць давніх поховань - масові поховання розстріляних євреїв у с. Забужжя під час Голокосту у населених пунктах України", єврейських кладовищ і місць давніх поховань на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (а саме кладовища і поховання на: АДРЕСА_11 . Незалежності у м. Кам`янка-Бузька - територія кінотеатру, райдрукарні і котельні; частина АДРЕСА_12 Бузька - земельна ділянка між будинками АДРЕСА_13 і АДРЕСА_14 ; по АДРЕСА_15 - частина території комбікормового заводу та масові поховання розстріляних євреїв під Голокосту у с. Забужжя) органами місцевого самоврядування, у встановленому законом порядку не досліджена, меж та режимів використання зон нововиявленої пам`яток не визначено.

Аналізуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд зазначає, що відповідачі порушили наведені вимоги Закону України "Про охорону культурної спадщини" та не виконали пункт 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України" щодо об`єкта культурної спадщини - місць масових поховань євреїв під час розстрілів у роки Другої Світової війни на території Білогорща, зокрема місць поховань восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача щодо охорони об`єктів культурної спадщини в аспекті Рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року у справу N 1-10/2004 про охоронюваний законом інтерес та статті 10 Закону України Про охорону культурної спадщини, яка закріплює та зобов`язує органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування сприяти діяльності громадських організацій щодо охорони культурної спадщини і статті 11 цього Закону, за якою громадським організаціям надається можливість встановлювати шефство над об`єктами культурної спадщини з метою забезпечення їх збереження, сприяють державі у здійсненні заходів з охорони використання, виявлення, обліку, реєстрації об`єктів культурної спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", у частині п. 3 щодо Об`єкту культурної спадщини - місць поховань восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою.

Зобов`язати Львівську міську раду, Виконавчий комітет Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» у частині п. 3 щодо Об`єкту культурної спадщини - місць поховань восьми братніх могил, розташованих із заходу на схід у південній частині мікрорайону Лісопарку Білогорща Залізничного району міста Львова, окресленого із заходу та південного заходу Кільцевою дорогою і вулицею Яворівська, з півдня вулицею Північна та Данила Апостола, зі сходу моторовагонним ДЕПО Львів та районом вулиці Курмановича, з півночі, північного сходу і північного заходу - залізною дорогою.

Стягнути з Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, ) за рахунок її бюджетних асигнувань 700 (сімсот) грн 67 коп сплаченого судового збору на користь Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (вул. Кульчицької, 1/94, м. Львів, 79054, ).

Стягнути з Виконавчого комітету Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 700 (сімсот) грн 67 коп сплаченого судового збору на користь Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (вул. Кульчицької, 1/94, м. Львів, 79054, ).

Стягнути з Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (вул. Валова, 20, м. Львів, 79008, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 700 (сімсот) грн 67 коп сплаченого судового збору на користь Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (вул. Кульчицької, 1/94, м. Львів, 79054, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2020.

Суддя Р.М. Брильовський