Справа № 400/4143/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р.м. ОдесаСправа № 400/4143/19

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

10.03.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

За участю: секретаря - Іщенка В.О.

апелянта - ОСОБА_1

представника апелянта - Усікова О.В. (ордер від 07.04.2020 року)

представника відповідача - Щербакова Ю.М. (довіреність від 17.06.2020 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області про визнання протиправним та нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 20.06.2018 року №3 "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Прибузької сільської ради на 2019 рік".

В обґрунтування позову зазначено, що під час прийняття оспорюваного рішення відповідачем не було дотримано вимоги щодо обов`язкового опублікування у належному порядку проекту рішення про встановлення місцевих податків і зборів на відповідній території та самого рішення. У тому числі, сільською радою у своєму рішенні без наведення будь-яких обґрунтувань застосовано максимальний розмір ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зазначене вплинуло на можливість громадськості внести свої зауваження чи пропозиції щодо введення на території Прибузької сільської ради податку, у тому числі на інтереси позивача як власника відповідного нерухомого майна у сфері справляння таких податків і зборів. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що рішення відповідача не відповідає критерію обґрунтованості і законності, що є безумовною підставою для задоволення позову та визнання нечинним рішення органу місцевого самоврядування.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення відповідачем у межах території Прибузької сільської ради ставок податку на нерухоме майно здійснено відповідачем на підставі та в межах повноважень, передбачених податковим законодавством, тобто - дискреційних функцій суб`єкта владних повноважень, а застосований розмір ставки податку відповідає п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України.

Разом з цим, судом першої інстанції зазначено, що проект оспорюваного рішення опубліковано на офіційному сайті сільської ради, а оприлюднення прийнятого рішення здійснене шляхом його розміщення на дошці оголошень сільської ради. Таким чином, розміщення нормативного акту на дошці оголошень сільської ради за відсутності друкованих засобів масової інформації та технічних несправностей офіційного сайту, переслідувало мету доведення рішення до найбільш широкого кола мешканців.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач оприлюднив оскаржуване рішення у спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці, порядок оприлюднення регуляторного акта не було порушено, а запроваджена ставка податку у повній мірі відповідає чинному законодавству, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційного скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що за правилами ст. 266 Податкового кодексу України орган місцевого самоврядування встановлює ставки податку, у тому числі для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб, з урахуванням місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів. За правилами податкового законодавства такі ставки податку не повинні перевищувати 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного звітного періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Таким чином, при прийнятті відповідного рішення сільською радою має бути обґрунтовано як обставини, що враховуються під час встановлення місцевого податку, так і сам розмір податку, у тому числі необхідність застосування максимально можливої ставки податку на відповідній території. Разом з цим, апелянт вказує на те, що під час встановлення місцевого податку відповідачем не дотримано вимоги Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про доступ до публічної інформації", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" в частині обов`язкового оприлюднення в установленому порядку регуляторних актів та його проектів з метою забезпечення громадськості внести свої зауваження чи пропозиції стосовно відповідних правил оподаткування на певній території. Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що рішення суб`єкта владних повноважень не може відповідати критерію обґрунтованості і правомірності, а тому у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Прибузька сільська рада Доманівського району Миколаївської області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції, відсутність обставин для скасування судового рішення та задоволення адміністративного позову.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу від 23.06.1997 року, зареєстрованого в Реєстрі за №408, та рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 17 квітня 2015 року №475/1596/14-ц є власником нежитлового приміщення загальною площею 424,8 м2 по АДРЕСА_1 .

Рішенням АДРЕСА_1 ради АДРЕСА_1 області від 20.06.2018 року №3 встановлено на території Прибузької сільської ради на 2019 рік, зокрема, податок на майно в частині плати за землю; нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортний податок.

Пунктом 2 рішення сільською радою затверджено, у тому числі, Положення про оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до Положення про оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ставка податку, зокрема, на нежитлові будівлі, що належать фізичним особам та знаходяться на адміністративно-територіальній одиниці - Прибужжя, встановлена у розмірі 1,5%.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до місцевих податків належать, зокрема, податок на майно.

Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно із п.п. 12.3.1, 12.3.2, 12.3.3, 12.3.4 п. 12.3, п. 12.5 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

За правилами п.п. 266.1.1, 266.1.2, 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Аналіз наведених правових норм показав, що встановлення місцевого податку, у тому числі, на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також розмір ставки відповідного податку належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, повноваження у цій сфері якого розповсюджуються на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

В межах максимально допустимої законом ставки податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки, органом місцевого самоврядування визначаються ставки податку стосовно окремого нерухомого майна з урахуванням його типу та місця розташування.

Вищенаведені правові норми кореспондуються із приписами п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР, згідно яких виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 10, 11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб`єктів владних повноважень, підлягають обов`язковій реєстрації в системі обліку.

Доступ до системи обліку, що містить інформацію про документ, що знаходиться у суб`єкта владних повноважень, забезпечується шляхом оприлюднення на офіційних веб-сайтах суб`єктів владних повноважень такої інформації, а в разі їх відсутності - в інший прийнятний спосіб.

Під час вирішення спору по суті судом першої інстанції вірно враховано, що проект рішення "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Прибузької сільської ради на 2019 рік" опубліковано на офіційному сайті Прибузької сільської ради 18.05.2018 року, а саме за 20 робочих днів до дати розгляду з метою прийняття рішення, чим дотримано вимоги ч. 3 ст. 15 "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI та забезпечено можливість відповідній територіальній громаді внести свої пропозиції чи зауваження з приводу питань, регулюючих порядок справляння місцевих податків.

Прийняте за результатом голосування рішення сільської ради на офіційному веб-сайті відповідачем опубліковано не було, що зумовлено модернізацією у вказаному періоді сайту міської ради.

Водночас, оприлюднення оскаржуваного рішення після його прийняття здійснене шляхом його розміщення на дошці оголошень сільської ради, що не суперечить приписам п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дотримання порядку опублікування рішення сільської ради впливає на період застосування відповідного рішення на певній адміністративно-територіальній одиниці, на можливість його застосування і визначення контролюючим органом зобов`язання по сплаті податку згідно відповідного рішення, яке не є предметом оскарження за цим позовом. Не дотримання порядку і строків опублікування прийнятого рішення не є наслідком визнання його незаконним.

Також, колегія суддів враховує, що визначення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, тобто покладається на розсуд компетентного органу, а встановлений оспорюваний розмір ставки такого податку у повній мірі відповідає п. 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що за правилами ч. 10 ст. 59 акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Водночас, оскільки під час прийняття оспорюваного рішення відповідачем забезпечено доведення його змісту відповідній територіальній громаді, таке рішення прийнято на підставі та з дотриманням вимог податкового законодавства, в межах повноважень органу місцевого самоврядування, з наданням можливості, у тому числі, позивачу прийняти участь у його прийнятті, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність обставин для задоволення адміністративного позову та визнання рішення відповідача незаконним.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 19.06.2020 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло