Справа № 540/374/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/374/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Гончаренка А.Ю.,

представників відповідача - Якуби С.В., Луценко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Херсонській області

про визнання протиправним та скасування наказів від 13.01.2020 р. №29 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині звільнення, наказу від 13.01.2020 р. №7 о/с, поновлення на посаді,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13.01.2020 №29 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13.01.2020 №7 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі ст. 77 ч.1 п.6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про національну поліцію";

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з контролю за обігом зброї дозвільної системи сектора превенції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 14.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в національній поліції на посаді старшого інспектора з контролю за обігом зброї дозвільної системи сектора превенції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області. Наказом ГУНП від 13.01.2020 за №29 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції за порушення службової дисципліни. Наказом ГУНП від 13.01.2020 №7 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі ст. 77 ч. 1 п.6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію». Також зазначає, що юридичною підставою накладення на позивача дисциплінарного стягнення стали начебто встановлені факти порушень: невжиття необхідних заходів для рятування людини; неповідомлення про подію, що загрожує особистій чи публічній безпеці, найближчого органу поліції; участь у приховуванні злочину та знищенні слідів злочину та речових доказів, інсценуванні нападу на ОСОБА_5 ОСОБА_6 із застосуванням особистої зброї потерпілого. Разом з тим зазначає, що по кримінальному провадженню, в якому позивачу повідомлено про підозру за ч.1 ст.396 КК України (заздалегідь необіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину) відсутній обвинувальний вирок суду.

14.02.2020, ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.03.2020, ухвалою суду клопотання позивача про розгляд справи №540/374/20 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - задоволено. Справу №540/374/20 ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 23 березня 2020 року о 09:15 год.

23.03.2020, судом задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд справи на 03 квітня 2020 року о 09:00 год.

03.04.2020, представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання обґрунтоване посиланнями на постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 30.03.2020 за №540-ІХ. Просив дане клопотання розглянути в порядку письмового провадження без його участі.

03.04.2020, представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якого просив розгляд даної справи провести в порядку письмового провадження, без його участі.

03.04.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначений на 21.04.2020 о 09:00 год.

21.04.2020, представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання обґрунтоване посиланнями на постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 30.03.2020 за №540-ІХ. Просив дане клопотання розглянути в порядку письмового провадження без його участі.

Представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд даної справи провести в порядку письмового провадження, без його участі.

21.04.2020, ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначений на 08.05.2020 о 09:00 год.

08.05.2020, ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено, розгляд справи відкладено на 25.05.2020 о 09:15 год.

25.05.2020, ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Судове засідання призначено на 11.06.2020 о 09:30 год.

11.06.2020, в судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позов.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву згідно якого проти позову заперечує з наступних підстав. Наказом начальника ГУНП від 03.01.2019 №3 призначено службове розслідування за фактом можливої причетності старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до події, яка має ознаки кримінального правопорушення, та належного реагування, розкриття й розслідування особливо тяжкого кримінального правопорушення працівниками Каховського ВП ГУНП. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не дотримався положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського. В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до пониження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Вважають, що за результатами службового розслідування висновком встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, яким він зганьбив звання офіцера поліції, дискредитував особу поліцейського, що є несумісним з подальшим проходженням служби.

11.06.2020, представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

02.01.2020, у ВІОС УКЗ ГУНП в Хероснській області надійшла інформація про можливу причетність старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВПГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до події, яка має ознаки складу кримінального правопорушення.

Наказом ГУНП від 02.01.2020 №1, старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків (посади).

Наказом начальника ГУНП в Херсонській області від 03.01.2020 № 3 призначено службове розслідування за фактом можливої причетності старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до події, яка має ознаки складу кримінального правопорушення, та неналежного реагування, розкриття й розслідування особливо тяжкого кримінального правопорушення працівниками Каховського ВП ГУНП.

В ході службового рослідування встановлено, що 01.01.2020 близько 06:30 год. під час раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_5 здійснив декілька пострілів з мисливського карабіну у гр. ОСОБА_6 , внаслідок чого останнього госпіталізовано до реанімаційного відділення Каховської ЦРЛ, де у подальшому потерпілий помер. На момент скоєння злочину підозрюваний ОСОБА_5 перебував в одній компанії з працівником Каховського відділу поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1.

Того ж дня гр. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.01.2020, гр. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

04.01.2020, у ВІОС УКЗ ГУНП надійшла інформація про відкриття слідчим відділом ТУ ДБР, розташованим у м. Мелітополь, кримінального провадження №0000004 від 03.01.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, у відношенні старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Службовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2020 о 06:37 год. до служби «102» УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення від диспетчера Центру екстреної медичної допомоги ОСОБА_9 про те, що у них щойно виїхала карета швидкої допомоги за адресою: АДРЕСА_1 , де один громадянин спричинив вогнепальне поранення іншому громадянину, контактний номер телефону НОМЕР_1 . Інші обставини події невідомі.

Старший інспектор з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 у своєму поясненні зазначив, що він та його дружина ( ОСОБА_11 ) святкували Новий рік із ОСОБА_5 , його цивільною дружиною ОСОБА_14 та громадянином на ім`я ОСОБА_1 в нічному клубі « Сіті », де у ОСОБА_5 виник конфлікт із ОСОБА_6 . Пізніше, зі слів ОСОБА_1 , вся компанія направилась продовжувати святкувати Новий рік до будинку, в якому проживають ОСОБА_5 та його цивільна дружина ОСОБА_14 . Під час святкування ОСОБА_5 розмовляв з кимось по телефону на підвищених тонах в іншій кімнаті, а потім вийшов на подвір`я. ОСОБА_1 через деякий час вийшов перевірити, де перебуває ОСОБА_5 . Спускаючись сходами, ОСОБА_1 почув хлопки, схожі на звуки піротехнічних виробів. У дворі ОСОБА_1 побачив, що на підлозі лежить ОСОБА_6 та підозріло хрипить. Також зі слів ОСОБА_1 , він наказав ОСОБА_5 викликати швидку. Інших обставин події він не бачив.

Отже, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не дотримався положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, безпосередньо виявивши подію, не вжив необхідних заходів для рятування людей, надання допомоги, не повідомив про подію, що загрожує особистій чи публічній безпеці, найближчий орган поліції, не забезпечив захист прав і свобод людини, що суперечить покладеним на поліцейського обов`язкам, підірвало довіру до нього як носія влади, призвело до приниження авторитету поліції, викликало у громадськості підозру про причетність до вбивства гр. ОСОБА_6 працівника поліції, спричинило значний громадський резонанс, призвело до напруження в суспільстві, що підтверджується матеріалами службового розслідування.

Крім того, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_5 приховувати сліди злочину, інсценувати напад на ОСОБА_5 ОСОБА_6 із застосуванням особистої зброї потерпілого, що підтверджується протоколами допиту свідків. Проте, у порушення ч.5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 7. розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, надавав завідомо неправдиві пояснення, що є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку встановлені дисциплінарною комісією на підставі інформації про можливу причетність старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старшого лейтенанта ОСОБА_1 до події, яка має ознаки складу кримінального порушення, статтей з Інтернет видань, пояснень, наданих під час службового розслідування, інше.

На підставі висновків вищенаведеного службового розслідування, Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області за №29 від 13.01.2020 за грубе порушення службової дисципліни, вимог ч.1 ст. 8, пп.1., 2, 4 ч. 1, ч.2 ст.18, ст.64 Закону України "Про Національну поліцію", пп.1, 3.,5., 6, ч.3 ст.1, ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, ст. ст 38, 42 Закону України "Про запобігання корупції", абз. 1, 2, 3, 8 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейський, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, невжитті необхідних заходів для рятування людини, ненаданні допомоги при безпосередньому виявленні кримінального правопорушення, неповідомленні про подію, що загрожує особистій чи публічній безпеці, найближчого органу поліції, незабезпеченні захисту прав і свобод людини, участі в приховуванні злочину та знищенні слідів злочину та речових доказів, інсценуванні нападу на ОСОБА_5 ОСОБА_6 із застосуванням особистої зброї потерпілого, що суперечить покладеним на поліцейського обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків, старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) звільнено із служби в поліції.

Не погоджуючись із вищенаведеним наказом про звільнення позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частина 1 статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII): У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 1, 2 статті 18 Закону №580-VIII: поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частини 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII: у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частина 1 статті 64 Закону №580-VIII: особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Щодо посилань представника позивача на те, що позивачем були вжиті заходи для рятування людини, а також стосовно неповідомлення про подію у найближчий орган поліції, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Всупереч вимог зазначеної норми, виклик на телефон «102» надійшов саме від ОСОБА_5 , жодних доказів вжиття інших заходів ОСОБА_1 , крім зазначення ним у поясненні того, що він наказав ОСОБА_5 викликати швидку допомогу, під час проведення службового розслідування комісією не встановлено.

Також, матеріалами службового розслідування встановлено, що до чергової частини Каховського відділу поліції повідомлення про зазначену подію надійшло зі служби 103, ОСОБА_1 відділ поліції не повідомляв.

Щодо посилання позивача на протиправність звинувачення його у приховуванні слідів злочину, інсценування нападу на ОСОБА_5 , оскільки не зрозуміло як протоколи допиту потрапили до матеріалів службового розслідування, суд зазначає наступне.

Оскільки під час проведення службового розслідування виникла об`єктивна необхідність дослідження всіх обставин вчинення дисциплінарного правопорушення, для встановлення об`єктивної істини, 06.01.2020 та 11.01.2020 слідчим СУ ГУНП Шепелем О.О. , яким в складі групи слідчих здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 , на підставі ч. 1 ст. 222 КПК України винесено постанову про надання дозволу дисциплінарній комісії розголошення даних досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 та на підставі супровідного листа долучено до матеріалів службового розслідування копії деяких процесуальних документів, з яких дисциплінарною комісією зроблено висновок про те, що ОСОБА_21 приховував сліди злочину шляхом змивання слідів крові, інсценував напад на ОСОБА_5 .

Крім того, слідчим відділом ТУ ДБР у м. Мелітополі 04.01.2020 розпочато кримінальне провадження №000004 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України у відношенні старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки УКЗ від 04.01.2020 встановлено, що 03.01.2020 ОСОБА_1 пройшов добровільне поліграфічне дослідження за участю відповідного спеціаліста та представників громадськості, яким встановлено, що вказаний працівник поліції не причетний до скоєння вбивства, однак можлива його причетність до інших неправомірних дій, що також підтверджує вчинення ним дисциплінарного проступку.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у недотриманні старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, який, безпосередньо виявивши подію, не вжив необхідних заходів для рятування людей, надання допомоги, не повідомив про подію, що загрожує особистій чи публічній безпеці, найближчий орган поліції, не забезпечив захист прав і свобод людини, що, в свою чергу, суперечить покладеним на поліцейського обов`язкам, підірвало довіру до нього як носія влади, призвело до приниження авторитету поліції, викликало у громадськості підозру про причетність до вбивства гр. ОСОБА_6 працівника поліції, спричинило значний громадський резонанс, призвело до напруження в суспільстві, як наслідок - підірвало рівень довіри населення до поліції, що, відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про Національну поліцію», є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

В даному випадку суд не надає правової оцінки діям позивача з точки зору вчинення кримінального правопорушення, однак, суд констатує той факт, що усі вище перелічені дії свідчать про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Щодо посилання позивача на те, що вчинення проступку у стані алкогольного сп`яніння та настання тяжких наслідків не може бути обтяжуючою обставиною в даному випадку, так як у новорічну ніч з 31 грудня на 01 січня о 06:30 год. ранку не перебував на службі, а був вихідним, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з таким твердження позивача, оскільки відповідно до п. 5. Правил етичної поведінки Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості та прозорості, політичної нейтральності, взаємодії з населенням на засадах партнерства, безперервності, справедливості, неупередженості та рівності. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 18 2. поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що служба в поліції - безперервний, не обмежений часовими рамками процес, перебуваючи в вихідний день поліцейський звільняється від виконання функціональних обов`язків, однак, не перестає бути поліцейським, а відповідно зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про Національну поліцію» та Правилами етичної поведінки поліцейського.

Як вбачається з позовної заяви, позивач вважає, що ГУНП порушено порядок проведення службових розслідувань, який виявився у тому, що у наказі про призначення службового розслідування зазначено, що підставою для призначення службового розслідування була «інформація про можливу причетність старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи до події, яка має ознаки кримінального правопорушення», проте, у висновку службового розслідування зазначено, що його проведено за фактом «можливої причетності... та неналежного реагування, розкриття, розслідування..».

Суд не погоджується з такими доводами позивача та зазначає, що під час проведення службового розслідування встановлено, порушення, допущені іншими працівниками Каховського ВП, тому про це зазначено у висновку, стосовно ОСОБА_1 жодних змін не вносилося.

Крім того, позивач зазначає, що службове розслідування призначено наказом № 3 від 02.01.2020, тоді як відсторонено від виконання службових обов`язків наказом № 1 від 02.01.2020.

Судом в судовому засіданні оглянуті оригінали журналів та встановлено, що наказ про призначення службового розслідування та формування дисциплінарної комісії зареєстрований в Журналі обліку наказів з основної діяльності 02.01.2020 за № 3, а наказ про відсторонення від виконання службових обов`язків - в журналі обліку наказів з адміністративно-господарської діяльності.

Щодо посилань представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 справа №9901/855/18, в якій він звертав увагу на те, що:

« 74. Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в дисциплінарних провадженнях, і беручи до уваги публічно-правову природу дисциплінарної відповідальності, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей».

Він означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підґрунтям стандарту «поза розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

75. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що «при оцінці доказів Європейський Суд зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів».

Суд вважає, що у даному випадку, вчинена бездіяльність та дії позивача є завершеним дисциплінарним проступком.

Враховуючи наведене у суду не виникає сумніву достовірності факту винуватості особи позивача саме у вчиненні дисциплінарного проступку, а не кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що встановлені обставини повністю спростовують твердження позивача щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення за ознаками складу кримінального правопорушення, та вказують на неспроможність посилань на відсутність процесуальних документів, зокрема обвинувального вироку суду щодо нього.

Згідно статей 1, 2 Дисциплінарного статуту, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги працівника поліції.

Таким чином, вчинки, що дискредитують працівників органів поліції, пов`язані насамперед із низкою вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Такі вимоги відображені, зокрема, у Законі України «Про Національну поліцію», Правилах етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 та інших нормативно-правових актах.

Зі змісту правових норм зазначених вище нормативно-правових актів вбачається обов`язок поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також Правилами етичної поведінки поліцейських; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Пункт 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII: поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пункт 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23 грудня 2015 року №901- VIII: до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Стаття 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут): службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту: дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Стаття 5 Дисциплінарного статуту: за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту: службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту: на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту: з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Пункт 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 (далі - Інструкція №230): <…> службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

Пункт 2.1 Інструкції №230: підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС (рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Пункт 2.2.2 Інструкції №230: службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Пункт 5.4 Інструкції №230: якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «С. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято із використанням, в тому числі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Суд зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Суд звертає увагу, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Як уже вище судом встановлено, що під час службового розслідування, проведеного відносно позивача, серед іншого встановлено, що позивач безпосередньо виявивши подію, не вжив необхідних заходів для рятування людей, надання допомоги, не повідомив про подію, що загрожує особистій чи публічній безпеці, найближчий орган поліції, не забезпечив захист прав і свобод людини, що суперечить покладеним на поліцейського обов`язкам, підірвало довіру до нього як носія влади, призвело до приниження авторитету поліції, викликало у громадськості підозру про причетність до вбивства гр. ОСОБА_6 працівника поліції, спричинило значний громадський резонанс, призвело до напруження в суспільстві, що підтверджується матеріалами службового розслідування та доказами наявними в матеріалах даної справи.

На думку суду, така поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, підтвердженими обставин недодержання позивачем приписів ч.1 ст.8, п.п. 1, 2, 4 ч.1. ч.2 ст.18, ст.64 Закону №580-VIII в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наказ відповідача в частині звільнення позивача з поліції прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про визнання його звільнення незаконним, в їх задоволення також слід відмовити.

Згідно ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16 червня 2020 р.

Суддя І.І. Войтович

кат. 106030000