Справа № 380/634/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/634/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника відповідача Роліної Г.Г.,

представника третьої особи Кожухар І.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі третя особа) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області пакету документів про призначення пенсії ОСОБА_1 , за заявою від 31.07.2019;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно з вимогами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 щодо розгляду питання призначення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) пенсії за вислугою років.

На обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що 31.07.2019 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій просив призначити пенсію за вислугу років. Проте, листом від 09.08.2019 №7878 відповідач відмовив у оформленні подання про призначення пенсії, оскільки не може вказати вислугу років для призначення пенсії. Стверджує, що на Львівський обласний військовий комісаріат відповідно до Порядку № 3-1 покладено лише обов`язок подання та оформлення документів для призначення пенсії, тоді як прийняття рішення щодо призначення пенсії здійснюється виключно відповідним органом Пенсійного фонду України.

Позиція відповідача щодо позовної заяви висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та незаконності. Зазначає, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 29.11.2017 №268 капітана ОСОБА_1 , старшого бортового авіаційного техніка-інструктора вертолітної ескадрильї, звільненого наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 17.11.2017 №439 з військової служби у запас за пунктом «г» (через сімейні обставини), відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вважати, що справи та посаду здав. Вислуга років становить 19 років 04 місяці 04 дні. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третьою особою подані пояснення по суті позовних вимог, в яких Пенсійний фонд повідомляє, що формування грошового забезпечення, з якого проводиться призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям силових відомств, не входить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Вказує, що від уповноваженого структурного підрозділу Міністерства оборони України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи для призначення пенсії позивачу не надходили, а відтак питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 буде розглянуто Пенсійним фондом після надходження документів від уповноваженого структурного підрозділу.

Ухвалою від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.02.2020 року.

18.02.2020 року підготовче засідання відкладено на 12.03.2020 року.

12.03.2020 року ухвалою без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Підготовче засідання відкладено на 09.04.2020.

09.04.2020 року підготовче засідання відкладено на 07.05.2020 року.

Ухвалою від 07.05.2020 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

12.03.2020 позивачем надіслано на електронну адресу суду клопотання за вх. №1016ел про розгляд справи без участі позивача (а.с.31).

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні заперечили проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та представника третьої особи, оцінивши докази, які мають значення для справи суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 29.11.2017 №268 капітана ОСОБА_1 , старшого бортового авіаційного техніка-інструктора вертолітної ескадрильї, звільненого наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 17.11.2017 №439 з військової служби у запас за пунктом «г» (через сімейні обставини), відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав.

31.07.2019 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 09.08.2019 № 7878 відповідач, за результатами розгляду вказаної заяви, повідомив, що при оформленні Подання про призначення пенсії до органів Пенсійного фонду України уповноважений орган повинний зазначити у цьому документі вислугу для призначення пенси за вислугу років. Розглядаючи матеріали особової справи ОСОБА_1 та враховуючи вимоги статті 12 Закону № 2262 Львівський обласний військовий комісаріат не може оформити Подання про призначення пенсії, оскільки не може вказати вислугу років для призначення пенсії. На час виключення зі списків військової частини, що вважається датою звільнення з військової служби, календарна вислуга років ОСОБА_1 становила лише 19 років 04 місяці 04 дні, ОСОБА_1 не досягнув 45 років та займав посади льотного складу лише 08 років 01 місяць 18 дні.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пунктів 1, 12 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

Таким чином, саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Тобто, у разі відсутності в особи достатньої вислуги років, правомірною є відмова у направленні до органу, що призначає пенсію відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 по справі № 537/1980/16-а.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними, посилання позивача на те, що відповідно до Порядку № 3-1 на відповідача покладено лише обов`язок подання та оформлення документів для призначення пенсії.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору слід встановити наявність у позивача вислуги років для призначення відповідної пенсії.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Проаналізувавши викладені норми, суд дійшов висновку, що в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Зазначеними законодавчими нормами чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року № 393.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 22.01.2019 у справі № 295/10742/16-а, від 27.02.2019 у справі № 295/6454/17, від 10.07.2019 у справі №299/509/15-а, від 25.07.2019 у справі № 806/1402/16.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом на час виключення зі списків позивач не досяг 45-річного віку та календарна вислуга років позивача складала 19 років 04 місяці 04 дні, а відтак у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років, оскільки він не має встановленої пунктом а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарної вислуги років.

Таким чином, оскільки у позивача відсутня достатня вислуга років відповідач правомірно відмовив йому в направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07.07.1989р. у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering. United Kingdom») Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 17.10.1986р. у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») Європейський суд з прав людини зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

Згідно рішення від 09.10.1979р. в справі «Ейрі проти Ірландії» («Airey v. Ireland») Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004р. у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» («CASE OF KJARTAN v. ICELAND»).

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено на 17.06.2020 року.

Суддя Крутько О.В.