Справа № 320/3485/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3485/19 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Файдюка В.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД ПРОМ" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та скасування картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСКАД ПРОМ" (далі- позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125000/2019/000295/2 від 04.04.2019 року; скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125010/2019/00062 від 12.04.2019 року.

Київський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 28 січня 2020 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт посилається на необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків суду першої інстанції про неправомірність рішення митного органу.

Крім того, Київською митницею Держмитслужби заявлене клопотання, в якому останній просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 року №858.

Відповідно до частини 1 статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно постанови КМ України № 858 від 02.10.2019 року «Про утворення територіальних органів Державної митної служби»: утворено Київську митницю Держмитслужби, Київська міська митниця ДФС (відповідач) реорганізована шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Київської митниці ДФС на Київську митницю Держмитслужби.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 30 січня 2019 року між ., LTD (Китай) (продавець) та ТОВ «КАСКАД ПРОМ» (покупець) було укладено Контракт № GR18200.

Згідно умов вказаного Контракту продавець повинен продати, а покупець - прийняти та оплатити товар, асортимент і кількість якого з кожної партії зазначається в Інвойсі, яка є невід`ємною частиною Контракту.

Пунктом 2.1 Контакту передбачено, що вид, кількість, ціна, вартість товару узгоджуються між продавцем і покупцем і фіксуються в інвойсі, який є невід`ємною частиною цього Контакту.

На виконання умов Контракту продавець поставив товар - ігрові столи - на загальну суму 51 972,00 USD (дол. США) згідно з Інвойсом YJE1902049 від 22 лютого 2019 року.

03 квітня 2019 року позивачем з метою переміщення товару через митний кордон України було подано до митного органу електронну митну декларацію № UA125010/2019/004929 за Контрактом, у графі 31 якої зазначено найменування товару, митна вартість якого склала 51 972,00 доларів США (графа 42), курс валюти 27,08112100 (графа 23), задекларована митна вартість товару 1 506 306,11 грн. (графа 12). Крім того у графі 20 зазначено умови поставки, а саме FOB.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, які необхідні для розмитнення товару, а саме: Контракт № GR18200 від 30 січня 2019 року; Інвойс YJE1902049 від 22 лютого 2019 року; Прайс від 14.01.2019 року; комерційну пропозицію від 22.01.2019 року; Packinglist від 22 лютого 2019 року; Коносамент OCRNBILLOFLADING № SLL90021511; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR № 431; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR № 689; довідку ТОВ «Укр-Китай Комунікейшин» від 01.04.2019 року № вих.0104/1

03 квітня 2019 року інспектором було сформовано запит №4929 про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: копію декларації країни відправлення; прайс-лист виробника товару; за наявності - інші платіжні/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації вказаного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що підтверджують здійснення розрахунку за вартість транспортування.

Листом позивач повідомив відповідача про те, що надати додаткові документи немає можливості, а тому просив прийняти рішення про коригування митної вартості без очікування терміну згідно зі ст.53 МК України (а.с. 100).

04 квітня 2019 року посадовою особою Київської митниці Державної фіскальної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA125000/2019/000295/2 та відмовлено позивачу в митному оформленні (випуску) товару, в зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125010/2019/00062 від 12.04.2019 року

Підставами для прийняття Рішення про відмову Відповідач зазначив, що під час розгляду документів було встановлено, що: 1) у довідці про транспортні витрати від 01.04.2019 року № 0104/1 надана інформація про вартість транспортування товару з Shanghai(China) в Одеський морський торговельний порт, хоча згідно з коносаментом № SLL90021511 від 25.02.2019 року - Portofdischarge (порт розвантаження) -Yuzhny; 2) не надано документи, що підтверджують здійснення розрахунку за вартість транспортування (заявка на здійснення послуг по доставці товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури, акт виконаних робіт, документи про наявність/відсутність супутних витрат, пов`язаних з перевезенням вантажу, тощо); 3) згідно з п.12.1 Контракту «Контракт вступає в силу з його підписання сторонами і діє до виконання зобов`язань по ньому», однак у наданому Контракті відсутній підпис продавця; 4) у пункті 2 Контракту англійська та російська версії відрізняються в частині трактування ціни та вартості товару; 5) скан-копія наданого до митного оформлення інвойсу не належної якості (дає можливості перевірити дату інвойсу).

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтями 49, 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (ч. 1, 2 ст. 51 МК України).

Згідно ч.1 - 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 - 2 статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч. 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 - 3 ст. 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1, 2 ст. 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

З матеріалів справи вбачається, що підставою сумніву щодо заявленої декларантом позивача митної вартості товару є те, що:

- у довідці про транспортні витрати від 01.04.2019 року № 0104/1 надана інформація про вартість транспортування товару з Shanghai(China) в Одеський морський торговельний порт, хоча згідно з коносаментом № SLL90021511 від 25.02.2019 року - Portofdischarge (порт розвантаження) -Yuzhny;

- декларантом не надано документи, що підтверджують здійснення розрахунку за вартість транспортування (заявка на здійснення послуг по доставці товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури, акт виконаних робіт, документи про наявність/відсутність супутних витрат, пов`язаних з перевезенням вантажу, тощо);

- згідно з п.12.1 Контракту «Контракт вступає в силу з його підписання сторонами і діє до виконання зобов`язань по ньому», однак у наданому Контракті відсутній підпис продавця;

- у пункті 2 Контракту англійська та російська версії відрізняються в частині трактування ціни та вартості товару;

- скан-копія наданого до митного оформлення інвойсу не належної якості (дає можливості перевірити дату інвойсу).

Вказане, на думку митного органу, не дало можливості розрахувати складові митної вартості з урахуванням транспортних витрат на перевезення та доставку вантажу на митну територію України.

З приводу доводів митного органу про те, що у довідці про транспортні витрати від 01.04.2019 року № 0104/1 надана інформація про вартість транспортування товару з Shanghai(China) в Одеський морський торговельний порт, хоча згідно з коносаментом № SLL90021511 від 25.02.2019 року - Portofdischarge (порт розвантаження) -Yuzhny, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту довідки про транспортні витрати від 01.04.2019 року № 0104/1, ТОВ «Укр-Китай Коммуникейшин» надана інформація про вартість транспортування товару з Shanghai(China) в Морський порт Південний.

В Коносаменті № SLL90021511 від 25.02.2019 року в графі «Portofdischarge» (порт розвантаження) зазначено Yuzhny. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Адміністрації морських портів України за посиланням: www.uspa.gov.ua/ru, її філіями, серед інших, є Морський порт «Південний» (розташований у м. Південний) та Одеський морський порт (розташований у м. Одеса).

Отже, Морський порт «Південний» та Одеський морський порт є різними портами за назвою та територією розташування.

Оскільки у довідці про транспортні витрати від 01.04.2019 року № 0104/1 та у коносаменті № SLL90021511 від 25.02.2019 року порт розвантаження зазначено Yuzhny та Морський порт Південний, що по суті є один і тим же портом, твердження відповідача щодо неможливості завершення процедури митного оформлення товару позивача у зв`язку із розбіжністю назви порту у довідці про транспорті витрати та коносаменті, є помилковим.

Також суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що у пункті 2 Контракту англійська та російська версії відрізняються в частині трактування ціни та вартості товару.

Відповідно до пункту 13.6 Контракт складений у двох примірниках англійською та російською мовами. Обидва примірники мають однакову юридичну силу.

Відповідачем не було надано на підтвердження своєї позиції доказів розбіжності (завірена копія офіційного перекладу), а тому вимога відповідача, викладена у Рішенні про коригування, щодо розбіжностей у пункті 2 Контракту англійської та російської версій у частині трактування ціни та вартості товару, є неправомірною.

Щодо твердження митного органу про те, що скан-копія наданого до митного оформлення інвойсу не належної якості (не дає можливості перевірити дату інвойсу), колегія суддів зазначає, що відповідачем у запиті не було запропоновано позивачу надати інвойс належної якості, а тому твердження відповідача щодо неможливості завершення процедури митного оформлення товару позивача у зв`язку із відсутністю належної якості копії інвойсу, є також неправомірним.

Водночас, стосовно твердження відповідача про те, що декларантом не надано документи, що підтверджують здійснення розрахунку за вартість транспортування (заявка на здійснення послуг по доставці товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури, акт виконаних робіт, документи про наявність/відсутність супутних витрат, пов`язаних з перевезенням вантажу, тощо), колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст.53 Митного кодексу України митним органом було зобов`язано декларанта надати, зокрема, для підтвердження витрат на транспортування транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем не було виконано вимоги митного органу щодо надання додаткових документів.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України декларант надає митному органу транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно з пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З матеріалів справи вбачається, та позивач не заперечує, що поставка здійснювалася на умовах FOB згідно з Інкотермс 2010, які передбачають покладання транспортних витрат на позивача, тобто до митного оформлення останній в обов`язковому порядку повинен був подати документи, що підтверджують числове значення таких складових митної вартості, як вартість транспортування відповідно до ч.2 ст. 53 Митного Кодексу України.

Так, як свідчать матеріали справи позивачем було надано митному органу лише довідку про транспортні витрати від 01.04.2019 року №0104/01 (а.с. 31).

У вказаній довідці, яка адресована всім заінтересованим особам, зазначено, що транспортні витрати з перевезення товару з Shanghai(China) в Морський порт Южний згідно коносаменту №SLL90021511 склали 3650 доларів США.

Інших документів, що підтверджують здійснення розрахунку за вартість транспортування (заявка на здійснення послуг по доставці товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури, акт виконаних робіт, документи про наявність/відсутність супутних витрат, пов`язаних з перевезенням вантажу, тощо) декларантом відповідачу надано не було.

Вказані обставини підтверджують правомірність дій митного органу щодо витребування додаткових документів, які під час митного оформлення не були надані, та обґрунтованість сумнівів останнього щодо правильності заявленої позивачем митної вартості.

Митний орган фактично був позбавлений можливості перевірити достовірність декларування транспортних витрат.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно прийнято до уваги долучені позивачем до матеріалів справи документи, якіми пояснюються суму транспортних витрат, а саме: Договір №1109/1 від 11.09.2018 року транспортного експедирування, укладений між ТОВ «Укр-Китай Комунікейшн» (експедитор) та ТОВ «Каскад Пром» (замовник); акт наданих послуг №4040001 від 04.04.2019 року; платіжні доручення, оскільки такі документи не були надані позивачем під час митного оформлення товару.

Також колегія суддів вважає, що митний орган обґрунтовано звернув увагу на те, що у наданому Контракті відсутній підпис продавця.

Відповідно до пункту 12.1 Контракту, цей Контракт набирає чинності із дня його підписання сторонами та діє до виконання зобов`язань за ним (а.с.20).

Як вбачається зі змісту Контракту, в ньому відсутній підпис керівника, але є печатка продавця- .,LTD (Китай).

Вказані обставини свідчать про не дотримання письмової форми договору.

При цьому, судом першої інстанції правильно не взято до уваги доводи позивача з приводу пункту 13.4 Контракту, який надає право не підписувати його (Контракт) сторонами, оскільки вказаний пункт Контракту стосується його укладення чи змін до нього за допомогою факсимільного зв`язку. Проте, факсимільний зв`язок це не форма укладення Контракту, а вид документального зв`язку, призначеного для передачі та відтворення на відстані нерухомих зображень (тексту чи фотографії).

Проаналізувавши у сукупності доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що митним органом було правомірно витребувано додаткові документи, які під час митного оформлення не були надані, та обґрунтованість сумнівів останнього щодо правильності заявленої позивачем митної вартості, та, як наслідок, прийняття відповідачем спірного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 826/25704/15.

Вимоги до оформлення рішення про коригування митної вартості товарів визначені в частині другій статті 55 МК України.

Так, зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125000/2019/000295/2 від 04.04.2019 року вбачається, що за наслідками проведених консультацій із декларантом митний орган зазначив про неможливість застосування методів 2-5 визначення митної вартості товарів, тому митну вартість оцінюваних товарів визначив за резервним методом з урахуванням інформації наведеної у митній декларації від 11.03.2019 року №UA902010/2019/103106 (рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 9,157 дол/кг).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Митниця при прийнятті оскаржуваного рішенння про коригування митної вартості товарів діяла правомірно, відтак підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводами апеляційної скарги спростовані висновки суду першої інстанції покладені в основу рішення, а порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення слід скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД ПРОМ" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та скасування картки відмови відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17.06.2020 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Н.М. Єгорова