Справа № 826/5835/14
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2020 року

Київ

справа №826/5835/14

адміністративне провадження №К/9901/20760/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу

за позовом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва

до Державного підприємства завод "Арсенал",

третя особа - Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал",

про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою Державного підприємства завод "Арсенал"

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Добрянської Я.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Кучми А.Ю., суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.),

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва (далі також - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства завод «Арсенал» (далі також - ДП завод «Арсенал») про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № № 1,2 за період з лютого 2012 року по грудень 2013 року в сумі 1 592 886, 94 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідач позбавлений можливості провести перевірку вищевказаного переліку осіб та подати свої заперечення (або оскаржити дії позивача в судовому порядку) щодо включення до переліку осіб, яким відшкодування витрат має здійснюватися не за рахунок відповідача. У випадку наявності підстав для виключення з переліку на відшкодування витрат певних осіб, саме на відповідача покладається тягар доказування.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року апеляційну скаргу ДП завод «Арсенал» задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для стягнення з відповідача як правонаступника КП СПБ «Арсенал» та/або заводу «Арсенал» (який входив до ВО «Завод Арсенал», мав у минулому назву завод «Арсенал» ім. В.І. Леніна та існував до моменту його реорганізації шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал») заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку зазначених пільгових пенсій за період: лютий 2012 року - грудень 2013 року в сумі 1 592 886, 94 грн, оскільки згідно розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» і ДП завод «Арсенал», затвердженого Головою Державного космічного агентства України 7 вересня 2012 року, при створені ДП завод «Арсенал» шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал» державному підприємству як правонаступнику не передавалися зобов`язання по сплаті сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колишніх працівників ВО «Завод Арсенал», ЦКБ «Арсенал», 26 осіб, які отримують пільгові пенсії за списком №1 та 38 осіб, що отримують пільгові пенсії за списком №2.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року касаційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановляючи зазначене судове рішення, Вищий адміністративний суд України вказав, що суди мали перевірити, на якому з підприємств працював кожний пенсіонер, де і в якому розмірі він набув стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, яке саме підприємство надавало довідки про наявний трудовий стаж при призначенні пенсії та у зв`язку з чим, яке майно (і на яку суму), права і обов`язки передані відповідачу за розподільчим балансом від 29 лютого 2012 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року, вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, виходив з того, що відповідач має всі права та обов`язки підприємства, на якому працювали громадяни на посадах, перебування на яких дає право на отримання пенсій за віком на пільгових умовах (відповідно до пункту «а» та пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII)), а тому наявні підстави для стягнення з ДП завод «Арсенал» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 1 592 886, 94 грн.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, в якому передбачити розподіл зобов`язань по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП завод "Арсенал" станом на 29 лютого 2012 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ДП завод "Арсенал", яке утворилось шляхом виділу зі складу КП СПБ "Арсенал", не є тотожним з ДП завод "Арсенал", що було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ "Арсенал". Скаржник зазначає, що відповідач є лише частково правонаступником ДП завод "Арсенал", що існувало до приєднання до КП СПБ "Арсенал", а тому не має відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених, особам, які не є працівникам ДП завод "Арсенал".

Позиція інших учасників справи

Від позивача відзиву на касаційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №826/5835/14, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ухвалою від 13 листопада 2019 року прийняв до провадження адміністративну справу №826/5835/14 та ухвалою від 15 червня 2020 року призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 16 червня 2020 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ДП Завод "Арсенал" зареєстровано в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з картками особового рахунку страхувальника по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 та №2, за період з лютого 2012 року по грудень 2013 року здійснено витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, призначених на пільгових умовах на підставі пунктів "а" та "б"-"з" статті 13 Закону №1788-ХІІ в сумі 1592886,94 грн, які не відшкодовані.

З наявних в матеріалах справи довідок встановлено, що стаж роботи на ДП завод «Арсенал» (ВО «Завод Арсенал») для призначення пенсії на пільгових умовах за пунктами «а» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» набули працівники, які працювали повний робочий день на ДП завод "Арсенал" та ВО "Завод Арсенал".

Відповідачем факт отримання розрахунків за лютий 2012 року - грудень 2013 року з визначенням суми заборгованості у загальному розмірі 1 592 886, 94 грн не заперечується.

Також судами встановлено, що пенсіонерам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 довідки про підтвердження пільгового стажу видавалися Державним підприємством "Завод "Арсенал" у період з 2002 року по 2009 рік (до видачі розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10 квітня 2009 року) щодо трудового стажу на підприємстві, починаючи з 1973 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що вказані особи отримали трудовий стаж, який надав їм право на пільгову пенсію на іншому підприємстві Виробничого об`єднання "Завод Арсенал", ніж завод "Арсенал" імені В.І.Леніна та Державному підприємстві "Завод "Арсенал", а тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що саме відповідач є особою, на яку покладено обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій щодо вказаних осіб.

Після набрання чинності розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10 квітня 2009 року довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній працівникам ДП завод "Арсенал" видавалися Казенним підприємством спеціального приладобудування "Арсенал".

ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 у період з 2009 по 2012 роки (до відновлення діяльності ДП завод "Арсенал" згідно розподільчого балансу від 29 лютого 2012 року, затвердженого наказом Державного космічного агентства України №327 від 7 вересня 2012 року) довідки видавалися 3-ю особою.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Законом №1788-XII та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року (далі - Інструкція №21-1).

Пунктами «а»-«з» статті 13 Закону №1788-XII визначено категорії працівників, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 1 та абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» для суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об`єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому в силу пункту 1 частини першої статті 4 вищезазначеного Закону ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для вищезазначених платників збору встановлюється в розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

Згідно із пунктом 6.1 розділу 6 Інструкції №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини другої Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах, зокрема, 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Пунктом 2.1.1 зазначеної Інструкції визначено, що страхувальниками є роботодавці, зокрема, підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до пунктів 6.4, 6.5, 6.7 вищезазначеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що загальний розмір заборгованості ДП завод «Арсенал» зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону №1788-XII становить 1 592 886, 94 грн.

В касаційній скарзі відповідач не заперечує право осіб, зазначених у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-IV, на отримання пільгових пенсій та щодо наявності законодавчо визначених підстав для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку таких пенсій, проте відповідач посилається на те, що ДП завод "Арсенал" (відповідач у цій справі) є лише частковим правонаступником ДП завод "Арсенал", що існувало до приєднання до КП СПБ "Арсенал", а тому не має відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених особам, які не є працівникам ДП завод "Арсенал".

З приводу таких доводів касаційної скарги, то колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Наведені в касаційні скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, щодо правонаступності обсягу прав та обов`язків ДП завод «Арсенал", що існувало до його приєднання до КП СПБ "Арсенал".

Водночас зазначеним доводам судами першої та апеляційної інстанції, на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року про направлення справи №826/5835/14 на новий розгляд, вже була надана оцінка.

Так, судами попередніх інстанцій у цій справі після її направлення на новий розгляд було встановлено, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10 квітня 2009 року та наказу Національного космічного агентства України №141 від 28 травня 2009 року ДП завод «Арсенал» було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», у результаті чого всі права та обов`язки заводу були передані його правонаступнику - КП СПБ «Арсенал», а діяльність заводу та сам завод, як юридична особа, припинені, у той час як ДП завод «Арсенал» створено шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал». Тобто, суб`єкт господарювання - ДП завод «Арсенал», який було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», та суб`єкт господарювання - ДП завод «Арсенал», який створено шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал», є різними юридичними особами, обсяг прав і обов`язків яких не є однаковим. Зобов`язання по сплаті заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №1 та №2 до ДП завод «Арсенал» не передавались згідно розподільчого балансу майна, прав і обов`язків між КП СПБ «Арсенал» і ДП завод «Арсенал», затвердженого Головою Державного космічного агентства України 7 вересня 2012 року.

Відповідно до пункту 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10 квітня 2009 року «Про перейменування казенного підприємства «Центральне конструкторське бюро «Арсенал» та реорганізацію державного підприємства завод «Арсенал» і державного науково-дослідного підприємства «Український технологічний центр оптичного приладобудування» реорганізовано Державне підприємство завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного приладобудування» шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал».

Пунктом 2 наказу Національного космічного агентства України №141 від 28 травня 2009 року «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» припинено діяльність ДП завод «Арсенал».

Таким чином, ДП завод «Арсенал» реорганізовано шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» та ліквідовано ДП завод «Арсенал».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2011 року у справі №2а-6913/09/2670, яка набрала законної сили, за позовом Первинної профспілкової організації державного підприємства завод «Арсенал» до Кабінету Міністрів України, Національного космічного агентства України визнано незаконним та скасовано пункт 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10 квітня 2009 року в частині реорганізації ДП завод «Арсенал» шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» та визнано також незаконним та скасовано наказ Національного космічного агентства України №141 від 28 травня 2009 року «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал».

Згідно з наказом Державного космічного агентства України №411 від 26 грудня 2011 року відновлено діяльність ДП завод «Арсенал» шляхом виділення з КП СПБ «Арсенал».

Таким чином, судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідача фактично поновлено у попередньому статусі, як окрему юридичну особу, що також підтверджується записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого державним реєстратором скасовано реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи ДП завод «Арсенал» - в результаті приєднання, а тому за ДП завод «Арсенал» залишились закріплені права та обов`язки, що були набуті до реорганізації шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», з огляду на визнання незаконним та скасування в судовому порядку рішення про таку реорганізацію.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що встановлені судами у цій справі обставини неодноразово були предметом дослідження у судах різних інстанцій при розгляді аналогічних спорів за позовами пенсійного органу до ДП завод «Арсенал» щодо відшкодування витрат на доставку та виплату пільгових пенсій, про що свідчать судові рішення, які набрали законної сили, а саме: постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року у справі №826/1236/15, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року; постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 червня 2015 року у справі №826/7677/15, залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року; постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у справі №826/4650/16, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року у справі №826/16556/17, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року.

Крім того, вимоги касаційної скарги про розподіл зобов`язань по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП завод "Арсенал" на 29 лютого 2012 року, не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції, визначеними статтею 349 КАУ України, відповідно до якої суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у визначених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, визначених пунктами 1-6 частини першої цієї статті.

Верховний Суд наголошує, що до його повноважень не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права, а тому з урахуванням зазначеного вище касаційна скарга ДП завод «Арсенал» задоволенню не підлягає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства завод "Арсенал" залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: Н.В. Коваленко

В.М. Шарапа