Справа № 808/636/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2020 року

Київ

справа №808/636/16

адміністративне провадження №К/9901/24038/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року (суддя Прудивус О.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року (колегія суддів: Юрко І.В., Білак С.В., Шальєва В.А.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправною відмову пенсійного органу у задоволенні заяви від 16.12.2015 №11/2083902(СБ) про повернення позивачу помилково сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011; зобов`язати відповідача зарахувати помилково сплачені позивачем суми відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011 і на момент надсилання Розрахунків і сплати їм виповнилось 55 років на загальну суму 6341183,30 грн. у рахунок майбутніх платежів позивача з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 на суму 3044972,96 грн. та списком №2 на суму 3296210,34 грн..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, приписами Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV). Статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції до 01.10.2011) було визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 50 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років. Однак, 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI), яким було внесено зміни до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV та, відповідно, збільшено розмір пенсійного віку для жінок, які мають право на призначення пенсії за віком (пропорційно до їх віку) до 60 років. Отже, позивач вважає, що в разі виходу жінок на пільгову пенсію за Списком № 1 в 45 років та за Списком № 2 в 50 років до 01.10.2011 він зобов`язаний відшкодовувати відповідачу цю пенсію до досягнення такими особами 55 років.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, а судові рішення залишити без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» є юридичною особою, зареєстрований в ЄДРПОУ з 18.04.2000 року.

Позивач у встановленому законом порядку здійснює відшкодування відповідачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, зокрема, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за Списком №1 та Списком №2. Так, загальна сума сплачених позивачем у період з 01.10.2011 по 31.10.2015 фактичних витрат на виплату і доставку вказаних пільгових пенсій, складає 6341183,30 грн.

16.12.2015 позивачем надіслано пенсійному органу заяву №11/2083902 (СБ) про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій жінках-пенсіонерах, яким призначено пенсію за Списком №1 та Списком №2. В обґрунтування заяви зазначено, що за приписами Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №400) об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058). Статтею 26 Закону №1058 (в редакції до 01.10.2011 року) було визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 50 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років. Однак, 01.10.2011 року набрав чинності Закон України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі по тексту - Закон №3668), яким було внесено зміни до ст.26 Закону №1058 та, відповідно, збільшено розмір пенсійного віку для жінок, які мають право на призначення пенсії за віком (пропорційно до їх віку) до 60 років. Отже, позивач вважає, що в разі виходу жінок на пільгову пенсію за Списком № 1 в 45 років та за Списком № 2 в 50 років до 01.10.2011 року він зобов`язаний відшкодовувати відповідачу цю пенсію до досягнення такими особами 55 років.

Пенсійний орган листом від 05.01.2016 №78/05 відмовив позивачу в задоволенні заяви з огляду на відсутність законодавчо визначених підстав для цього.

Позивач не погодився з отриманою відмовою та звернувся з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що обов`язок відшкодування суб`єктом господарювання сплачених відповідачем пільгових пенсій у часі прив`язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, відтак суб`єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 та №2 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону №1788-XII було врегульовано Законом №400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (а це суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників), крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 28.04.2014 року - до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу, відповідно до Законів №1058-IV та №400/97-ВР розроблена Інструкція №21-1 згідно з пунктом 6.4 якої розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.7 Інструкції.

Поряд із цим, станом на дату призначення вказаних пільгових пенсій абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР діяв у наступній редакції: "Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З 28.04.2013 абзац 4 пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР діє в новій редакції, відповідно до якої, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом №3668-VІ (чинний з 01.10.2011) внесені зміни до статті 26 Закону №1058-IV, а саме - збільшено пенсійний вік до 60 років та запроваджено поетапне підвищення пенсійного віку для жінок 1961 року народження і старших.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що кінцевою датою відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій колишнім працівникам-жінкам, є момент досягнення ними пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV зі змінами, чинними з 01.10.2011.

Отже, оскільки обов`язок відшкодування суб`єктом господарювання сплачених відповідачем пільгових пенсій у часі прив`язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, суб`єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій за Списком № 1, №2 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №802/1343/16-а., від 23.12.2019 у справі № 809/989/14.

Отже, на законодавчому рівні з жовтня 2011 року було змінено вік, з досягненням якого особи мають право на призначення пенсії за віком. Водночас, за певними категоріями осіб й надалі зберігається право на пенсію за Законом № 1058-IV на пільгових умовах в разі досягнення віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

Таким чином, особа, яка раніше набула право на пенсію на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) й надалі продовжує її отримувати, а обов`язком підприємства є й надалі відшкодовувати Пенсійному фонду пов`язані з цим витрати. Умовою для припинення такого обов`язку закон встановив досягнення особою віку, з якого пенсія призначається на загальних підставах (відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV). Незалежно від правового регулювання, яке існувало станом на дату набуття особою права на пільгову пенсію, її пенсійний вік (для призначення пенсії на загальних підставах) визначатиметься лише у відповідності з положеннями чинного законодавства, яке регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення і загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій що дії відповідача стосовно нарахування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з урахуванням чинної ст. 26 Закону № 1058 є правомірними.

Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук