Справа № 133/1223/20
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/1223/20

18.06.2020 року

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора управління патрульної поліції у Вінницькій області департаменту патрульної поліції, Бігун Вікторії Петрівни, щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2457746 від 29 квітня 2020 року, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. За відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати як незаконну, а справу закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 квітня 2020 року біля 00 годин, він рухався на автомобілі ВАЗ-217030 державний номерний знак НОМЕР_1 та при виїзді з смт.Глухівці Козятинського району його зупинив працівник поліції. За результатами перевірки його водійських документів інспектор патрульної поліції Бігун Вікторія Павлівна, винесла постанову серії ЕАК № 2457746, згідно з якою він керував вищевказаним автомобілем з наявними тріщинами лобового скла в районі роботи склоочисника, чим порушив п.31.4.4 ПДР України, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. Цією ж постановою на нього накладено штраф в розмірі 340 гривень.

3 даною постановою не погоджується та вважає її незаконною, виходячи з наступного.

Посилання працівника поліції в оскаржуваній постанові на те, що він порушив вимоги п.31.4.4 ПДР не відповідає дійсності.

Із визначеного положеннями п. 31..4.4 ПДР переліку технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, відсутня така підстава як тріщина на лобовому склі транспортного засобу в зоні роботи склоочисників. Таким чином, наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу, яким він керував, відповідно до п. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за цією нормою.

На місці винесення оскаржуваної постанови він заперечував факт вчинення ним вказаного правопорушення, а тому відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, відповідач зобов`язаний був скласти протокол про вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Однак вказаний протокол складений не був. Крім цього він був позбавлений можливості користуватись послугами захисника під час розгляду інспектором поліції справи про вчинення мною вказаного адміністративного правопорушення. У зв"язку з наведеним він вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з"явився, однак надав заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи,. До суду надав відзив, в якому просив відмовити в позові. При цьому зазначив, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови виконував свої посадові обов`язки, то в даному випадку він діяв в інтересах Департаменту патрульної поліціїї як його посадова особа, він мав всі законні підстави винести постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача та розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Як зазначено у п.31.4.4 ПДР, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно вимог щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених п.6.8.5 ДСТУ 3649 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. При перевірці автомобіля ВАЗ-217030 держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , було виявлено технічні несправності, зокрема тріщини лобового скла, з якими до встановолених правил експлуатація автомобіля забороняється, тобто мало місце порушення вимог п.31.4.4. ПДР., за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 121 КУпАП.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 29 квітня 2020 року інспектором патрульної поліції УПП у Вінницькій області, лейтенантом поліції Бігун Вікторією Петрівною відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАК №2457746. Відповідно до винесеної постанови, ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП України. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 , 29.04.2020 року о 00 год. 13 хв., керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з наявними тріщинами лобового скла в районі склоочисників, чим порушив п. 31.4.4. ПДР- керування водієм транспортним засобом, що має несправності склоочисника і склоомивача вітрового скла.. Цією ж постановою на нього накладено штраф в розмірі 340 грн. (а.с. 11).

Дана постанова була ухвалена відповідачем з порушенням вимог ст. 247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст.121,122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у спрат про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників.

Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Отже, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Також особі, яка підозрюється у його скоєнні роз`яснюються її права, визначені статтями 63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Так, статтею 268 КУПАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи.

юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Суд зазначає, що працівник поліції не був зобов`язаний складати протокол про адміністративне правопорушення, однак він мав право це зробити. Так само, відповідач мав можливість зібрати інші докази вчинення правопорушення (відібрати пояснення у правопорушника, свідків, скласти рапорти або інші документи (встановити розмір тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу), проте цього не зробив.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

П.31.4.4 ПДР України передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, не працюють склоочисники або не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі.

Положеннями п. 31.4 ПДР визначений перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством. В зазначеному переліку відсутня така підстава як тріщина на лобовому склі транспортного засобу в зоні роботи склоочисників. Таким чином, наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу, яким позивач керував, відповідно до п. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-УП «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій М, МG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Посадовою особою поліції не було встановлено розмір тріщини на вітровому склі автомобіля позивача, а з наданих фотознімків неможливо встановити розмір тріщини. Крім того у оскаржуваній постанові відповідачем було зазначено, що позивачем було вчинено провопорушення- керування транспортним засобом, що має несправності склоочисника і склоомивача вітрового скла. Пороте жодного доказу на підтвердження зазначеного обвинувачення відповідачем не надано. Тобто зазначене свідчить про відсутність підстав у відповідача для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Як вбачається, диспозиція вказаної частини статті є бланкетною, тобто відсилає до відповідних правил експлуатації транспортних засобів. Так, в вину позивача ставиться саме порушення п. 31.4.4 ПДР.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач керуючи транспортним засобом, на вітровому склі якого, в зоні роботи склоочисників знаходилась тріщина - не порушив п. 31.4.4 ПДР,

Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП є протиправною й такою, що підлягала скасуванню.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст.ст. 122, 251, 253, 258, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 9, ст. 139, ч. 3 ст. 194, ст.ст. 241-246, 250, 271-272, 286, 293-295, пп. 15 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора управління патрульної поліції у Вінницькій області департаменту патрульної поліції, Бігун Вікторії Петрівни, щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2457746 від 29 квітня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальностіза ч.1 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 .

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2457746 від 29 квітня 2020 року винесену інспектором управління патрульної поліції у Вінницькій області департаменту патрульної поліції, Бігун Вікторією Петрівною, за ч.1 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрити.

Копії рішення суду негайно надіслати учасникам справи.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2020.

Суддя В.А. Воронюк

Дата документу 18.06.2020