Справа № 572/456/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2020 року

Київ

справа №572/456/17

адміністративне провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О., Шарапа В.М, розглянув в порядку письмового провадження касаційні скарги Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Капустинського М.М., суддів: Мацького Є.М., Шидловського В.Б. від 23.05.2017 та додаткову постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Капустинського М.М., суддів: Мацького Є.М., Шидловського В.Б. від 08.08.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ.

1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області (далі також - відповідач, УПФУ в Сарненському районі Рівненської області), в якому просила:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії згідно зі статтею 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII);

- зобовязати відповідача призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком з пониженням пенсійного віку на п`ять років згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII з наступного дня після досягнення пенсійного віку 52 роки 6 місяців, а саме з 04.08.2016.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з серпня 1988 року постійно і безперервно проживає на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Наявність в неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи надає їй право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, що передбачено статтею 55 вказаного закону.

3. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2017 позов задоволено частково: зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як особі, віднесеній до категорії 4 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII з 07.03.2017; у задоволенні решти позовних відмовлено.

4. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 клопотання заявника про здійснення процесуального правонаступництва відповідача задоволено, замінено Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на його правонаступника - Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області; постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено повністю: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком та зобовязано призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років у відповідності до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з 04.08.2016.

5. Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач набула права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок постійного проживання в радіоактивно забруднених зонах (3-й та 4-й) не менше 4 років станом на 01.01.1993. Подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо її проживання в зазначених зонах, при цьому період проживання в більш забрудненій зоні повинен бути врахованим до періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю як менш забрудненої зони, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п`ять років є необґрунтованою.

6. 08.08.2017 Житомирським апеляційним адміністративним судом прийнято додаткову постанову, якою доповнено резолютивну частину постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 наступним абзацом: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь позивача 704,00 грн (сімсот чотири грн) судового збору».

7. Приймаючи додаткову постанову, Житомирський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що позивачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 704,00 грн, що підтверджується квитанцією від 20.04.2017 № 55. Оскільки позовні вимоги задоволено, то судовий збір підлягає стягненню з Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. У червні 2017 року, не погодившись з постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, Сарненське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

9. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає про те, що оскільки сплив трьохмісячний строк звернення за пенсією з дня досягнення особою пенсійного віку, тому відповідно до статті 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія може призначатись тільки з дня звернення особи за таким призначенням, тобто з 07.11.2016. Станом на 01.01.1993 період для розрахунку зниження пенсійного віку позивача становить 3 роки 11 місяців 27 днів, тому відсутні підстави для призначення пільгової пенсії за віком.

10. У вересні 2017 року Сарненське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на додаткову постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017, в якій просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

11. На обгрунтування касаційної скарги зазначає про те, що судом апеляційної інстанції не враховано, що якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, то вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, підстави для стягнення понесених позивачкою судових витрат з пенсійного органу відсутні.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

12. Касаційна скарга відповідача на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 надійшла до суду 06.06.2017.

13. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07.06.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 у даній справі.

14. 18.07.2017 ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на вказану касаційну скаргу, в якій просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 - без змін.

15. Касаційна скарга відповідача на додаткову постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 надійшла до суду 08.09.2017.

16. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11.09.2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на додаткову постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 у даній справі.

17. 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

18. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень КАС України справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

20. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2020 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О., Шарапу В.М.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 їй виповнилось 53 роки.

22. Позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 4, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.06.1994.

23. Згідно з довідкою Сарненської міської ради від 19.10.2016 №35 ОСОБА_1 зареєстрована у м. Сарни, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) з 20.08.1988 по 01.11.1991.

24. У період з 01.12.1991 позивач зареєстрована та постійно проживає у с. Костянтинівка, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона) відповідно до довідки Костянтинівської сільської ради від 11.07.2016 №2199.

25. Для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку 03.08.2016 позивач звернувся до управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі, проте рішенням Управління від 08.02.2017 їй відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки позивачем первинними документами не підтверджено факту постійного її проживання не менше 4 років та факту постійної її роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, так як з трудової книжки прослідковується, що станом на 01.01.1993 позивачем відпрацьовано лише 3 роки 11 місяців 27 днів.

26. Не погоджуючись з такою відмовою пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

28. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Частиною першою статті 55 Закону №796-XII визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також - Закон №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

30. Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

31. Пунктом 5 частини другої статті 55 зазначеного Закону встановлено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

32. Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач станом на 01.01.1993 за часом сумарно прожила як у зоні посиленого радіологічного контролю, так і добровільного гарантованого відселення не менше чотирьох років. Таким чином, першопочаткова величина зниження пенсійного віку 2 роки, є встановленою.

33. Колегія суддів вважає висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для застосування відносно позивача початкової величини зниження пенсійного віку (2 роки) передчасним, оскільки таким під час розгляду справи не перевірено, чи постійно проживала або постійно працювала позивач у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986, що є обовязковою умовою для застосування відносно позивача вказаної величини.

34. Окрім цього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт постійного проживання понад 4 роки станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю підтверджується, зокрема, довідкою Сарненської міської ради від 19.10.2016 №35, згідно з якою ОСОБА_1 була зареєстрованою в м.Сарни, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) з 20.08.1988 по 01.11.1991.

35. Колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним з огляду на те, що факт реєстрації позивача не свідчить про те, що вказана особа фактично проживала протягом вказаного періоду у м. Сарни.

36. Так, відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

37. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №572/245/17.

38. Окрім цього, колегія суддів зауважує, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, оскільки з трудової книжки позивача вбачається, що вона станом на 01.01.1993 відпрацювала лише 3 роки 11 місяців 27 дні.

39. Однак судом апеляційної інстанції дані обставини не перевірено, копію трудової книжки не досліджено, відтак не встановлено, чи наявний у позивача факт роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993, якщо так, то протягом якого періоду та як співвідноситься вказаний період з фактом постійного проживання позивача у вказаній зоні, відтак чи становлять вони сумарно 4 роки станом на 01.01.1993.

40. Окрім цього, встановленню судом підлягає, який саме період часу позивач проживала у зоні, що дає їй право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки згідно з пунктом 5 частини першої статті 55 Закону №796-XII зменшення віку відбувається додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, відтак, перед тим, як зобовязувати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, суду необхідно встановити, чи досяг позивач необхідного для цього віку.

41. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

42. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

43. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

44. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; пункт 30).

45. У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30).

46. У пункті 31 рішення у справі "Волошин проти України" (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі "Бацаніна проти Росії" (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами" і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.

47. У пункті 25 рішення у справі "Проніна проти України" (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі "Петриченко проти України" (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№ 42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

48. Таким чином, згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку про такі критерії мотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.

49. Зважаючи на те, що допущені судом апеляційної інстанції порушення норм права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якому необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові та встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам, аргументам учасників справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.

50. Враховуючи, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду апеляційної інстанції, скасуванню підлягає і додаткова постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017, оскільки така є невід`ємною частиною судового рішення по суті спору

51. Оскільки суд направляє справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 скасувати, а справу № 572/456/17 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Cудді: Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа