Справа № 360/1654/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1654/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2020 на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі), в якому позивач просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати відповідне рішення відповідача від 05 березня 2020 року; зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи позивача з 22.11.1982 по 17.05.1983 в якості газоелектрозварника Попаснянського склозаводу, з 12.09.1985 по 09.09.1987 в якості газоелектрозварника Попаснянського заводу металовиробів, з 01.07.1989 по 16.05.2000 в якості електрогазозварника Попаснянського виробничого управління житлово - комунального господарства, з 14.08.2009 по 31.07.2012 в якості електрогазозварника Попаснянського департаменту ТОВ «Луганськвода», з 01.08.2012 по 31.08.2013 в якості електрогазозварника Попаснянської дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода», з 01.09.2013 по 30.06.2014 в якості електрогазозварника ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода», з 01.07.2014 по 06.07.2015 в якості електрогазозварника в ВП «Попаснянський департамент ОКП «Компанія «Луганськвода»; зобов`язати відповідача починаючи з 28 січня 2020 року призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що має необхідний трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, а тому 28.01.2020 звернувся до відповідача з відповідною заявою. Однак, рішенням УПФУ Попаснянському районі від 05.03.2020 позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача спірних періодів його роботи через те, що записи трудової книжки позивача не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах і позивачем не було надано належним чином оформлені уточнюючі довідки, підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників, виданих на основі первинних документів на час виконання робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, які б підтверджували факт роботи позивача протягом повного робочого дня на зазначених посадах. Позивач вважаю такі дії відповідача незаконними та протиправними, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

15.05.2020 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 23-25), в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 28.01.2020 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі з заявою щодо призначення пенсії згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За розрахунком управління на час звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 має страховий стаж роботи 29 років 08 місяців 03 дні, в тому числі стаж роботи за Списком № 2 становить 04 роки 11 місяців 29 днів.

До страхового стажу зараховані всі періоди роботи згідно записів трудової книжки, диплома, військового квітка, та з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Періоди роботи з 22.11.1982 по 17.05.1983, з 12.09.1985 по 09.09.1987, з 01.07.1989 по 16.06.2000, з 14.08.2009 по 31.07.2012, з 01.08.2012 по 31.08.2013, з 01.09.2013 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 06.07.2015 зараховані управлінням до страхового стажу та не зараховані до пільгового стажу за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю пільгових довідок, а також з 21.08.1992 - через відсутність атестації робочих місць.

Тому відповідачем 05.03.2020 прийнято рішення «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. 2 ч 2. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, а саме 12 років 6 місяців.

Також відповідач послався на відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки вважає своє рішення цілком правомірним.

Щодо зобов`язання Управління зарахувати до пільгового стажу роботи спірних періодів роботи та призначити позивачу пенсію відповідач зазначив, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 7-8).

Відповідно до записів трудової книжки позивача від 22.11.1982 НОМЕР_2 , від 07.07.2015 НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював на таких посадах:

з 22.11.1982 по 17.05.1983 - газоелектрозварником 3 розряду на Попаснянському склозаводі;

з 12.09.1985 по 31.05.1987 - газоелектрозварником 3, 4, 5 розряду на Попаснянському заводі металовиробів;

з 01.06.1987 по 09.09.1987 - газоелектрозварником 5 розряду на Стахановському механічному заводі;

з 25.09.1987 по 31.10.1987 - електрозварником ручної зварки на Попаснянському вагоноремонтному заводі;

з 01.07.1989 по 16.05.2000 - електрогазозварником 5 розряду в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства;

з 01.06.2001 по 24.07.2001 - електрозварником ручної зварки 4 розряду на Попаснянському вагоноремонтному заводі;

з 14.08.2009 по 31.07.2012 - електрогазозварником 4 розряду в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода»;

з 01.08.2012 по 31.08.2013 - електрогазозварником 4 розряду на Попаснянській дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода»;

06.08.2012 - внесено запис про те, що за результатами атестації робочих місць професія електрогазозварник дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку № 2;

з 01.09.2013 по 30.06.2014 - електрогазозварником 4 розряду в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода»;

01.11.2013 - внесено запис про те, що за результатами атестації робочих місць професія електрогазозварник дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку № 2;

з 01.07.2014 по 06.07.2015 - електрогазозварником 4 розряду в ВП «Попаснянський департамент» ОКП «Компанія «Луганськвода»;

з 07.07.2015 по теперішній час - електрогазозварником 4 розряду дільниці водопостачання в ВП «Попаснянський департамент КП «Попаснянський районний водоканал» (арк. спр. 9-11).

28.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (арк. спр. 29 зв.), надавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 30).

05.03.2020 УПФУ в Попаснянському районі прийнято рішення б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, а саме 12 років 6 місяців. В обґрунтування оскарженого рішення відповідач послався на те, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 22.11.1982 ОСОБА_1 працював з 22.11.1982 по 17.05.1983 в Попаснянському склозаводі в якості газоелектрозварника, з 12.09.1985 по 09.09.1987 на Попаснянському заводі металовиробів в якості газоелектрозварника, з 01.07.1989 по 16.05.2000 в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства в якості електрогазозварника, з 14.08.2009 по 31.07.2012 в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода» в якості електрогазозварника, з 01.08.2012 по 31.08.2013 в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода» в якості електрогазозварника, з 01.09.2013 по 30.06.2014 в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції ОКП «Компанія» Луганськвода» в якості електрогазозварника, з 01.07.2014 по 06.07.2015 в ВП «Попаснянський департамент обласне комунальне підприємство «Компанія» Луганськвода» в якості електрогазозварника. Записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах. Періоди роботи з 22.11.1982 по 17.05.1983, з 12.09.1985 по 09.09.1987, з 01.07.1989 по 16.06.2000, з 14.08.2009 по 31.07.2012, 01.08.2012 по 31.08.2013, з 01.09.2013 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 06.07.2015 зарахований до страхового стажу та не зарахований до пільгового стажу за списком № 2 у зв`язку з відсутністю пільгових довідок, а також з 21.08.1992 - відсутності атестації робочих місць (арк. спр. 12-13).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи позивача з 22.11.1982 по 17.05.1983 на Попаснянському склозаводі в якості газоелектрозварника, з 12.09.1985 по 09.09.1987 на Попаснянському заводі металовиробів в якості газоелектрозварника, з 01.07.1989 по 16.05.2000 в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства в якості електрогазозварника, з 14.08.2009 по 31.07.2012 в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода» в якості електрогазозварника, з 01.08.2012 по 31.08.2013 в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода» в якості електрогазозварника, з 01.09.2013 по 30.06.2014 в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції ОКП «Компанія» Луганськвода» в якості електрогазозварника, з 01.07.2014 по 06.07.2015 в ВП «Попаснянський департамент обласне комунальне підприємство «Компанія» Луганськвода» в якості електрогазозварника, суд зазначає таке.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи відповідач посилається на те, що записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах, відсутні пільгові довідки, та з 21.08.1992 відсутня атестація робочих місць.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивача в період з 22.11.1982 по 17.05.1983 ОСОБА_1 працював газоелектрозварником 3 розряду на Попаснянському склозаводі, з 12.09.1985 по 31.05.1987 газоелектрозварником 3, 4, 5 розряду на Попаснянському заводі металовиробів, з 01.06.1987 по 09.09.1987 газоелектрозварником 5 розряду на Стахановському механічному заводі, з 01.07.1989 по 16.05.2000 електрогазозварником 5 розряду в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, з 14.08.2009 по 31.07.2012 електрогазозварником 4 розряду в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода», з 01.08.2012 по 31.08.2013 електрогазозварником 4 розряду на Попаснянській дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода», з 01.09.2013 по 30.06.2014 електрогазозварником 4 розряду в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода», з 01.07.2014 по 06.07.2015 електрогазозварником 4 розряду в ВП «Попаснянський департамент» ОКП «Компанія «Луганськвода».

Записи щодо спірного періоду у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах та відсутні пільгові довідки, з огляду на таке.

По-перше, відповідачем ані в оскарженому рішенні, ані у відзиві на позов взагалі не зазначено, якої саме інформації про роботу на пільгових умовах не містять записи трудової книжки позивача.

По-друге, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивача в спірний період ОСОБА_1 працював на Попаснянському склозаводі, на Попаснянському заводі металовиробів, на Стахановському механічному заводі, в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода», на Попаснянській дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода», в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода», в ВП «Попаснянський департамент» ОКП «Компанія «Луганськвода» на таких посадах: газоелектрозварником 3, 4, 5 розряду, електрогазозварником 4, 5 розряду.

Вищевказані посади, на яких ОСОБА_1 працював у спірний період, були передбачені Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, та Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Таким чином, судом установлено, що в спірний період ОСОБА_1 працював на вищевказаних підприємствах на посадах, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Суд зазначає, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах та для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, суд не бере до уваги, оскільки робота позивача, яка дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Щодо доводів відповідача про те, що з 21.08.1992 відсутня атестація робочих місць, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі - Порядок № 442) атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів п. 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Таким чином, проведення атестації робочих місць за умовами правці передбачена діючим законодавством України та проводиться згідно з Порядком № 442 та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п. 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4.1. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383 якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788 та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року та 17 березня 2015 року № 21-183а13, № 21-519а14, № 21-585а14 відповідно). Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 31.01.2018 у справі К/9901/48/17.

Як встановлено судом, в трудовій книжці ОСОБА_1 наявні такі записи про результати атестації робочого місця за умовами праці:

06.08.2012 за результатами атестації робочих місць професія електрогазозварник дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку № 2;

01.11.2013 за результатами атестації робочих місць професія електрогазозварник дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку № 2.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено проведення атестації робочих місць ОСОБА_1 з 01.08.2012 по 30.06.2014. Відомості про проведення атестації робочих місць ОСОБА_1 у період з 21.08.1992 по 16.05.2000, з 01.06.2001 по 24.07.2001, з 14.08.2009 по 31.07.2012, з 01.07.2014 по 06.07.2015 матеріали справи не містять.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Проте, Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.

Велика палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

З огляду на наведене суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 з 22.11.1982 по 17.05.1983, з 12.09.1985 по 31.05.1987, з 01.06.1987 по 09.09.1987, з 25.09.1987 по 31.10.1987, з 01.07.1989 по 16.05.2000, з 01.06.2001 по 24.07.2001, з 14.08.2009 по 31.07.2012, з 01.08.2012 по 31.08.2013, з 01.09.2013 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 06.07.2015, з 07.07.2015 по 28.01.2020 (день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії) повинні бути враховані до пільгового стажу позивача.

З огляду на вищевикладене оскаржене рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, пропорційності, добросовісності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно, є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення від 05.03.2020 б/н про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 05.03.2020 б/н про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи позивача з 22.11.1982 по 17.05.1983 в якості газоелектрозварника Попаснянського склозаводу, з 12.09.1985 по 09.09.1987 в якості газоелектрозварника Попаснянського заводу металовиробів, з 01.07.1989 по 16.05.2000 в якості електрогазозварника Попаснянського виробничого управління житлово - комунального господарства, з 14.08.2009 по 31.07.2012 в якості електрогазозварника Попаснянського департаменту ТОВ «Луганськвода», з 01.08.2012 по 31.08.2013 в якості електрогазозварника Попаснянської дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода», з 01.09.2013 по 30.06.2014 в якості електрогазозварника ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода», з 01.07.2014 по 06.07.2015 в якості електрогазозварника в ВП «Попаснянський департамент ОКП «Компанія «Луганськвода»; зобов`язання відповідача, починаючи з 28 січня 2020 року призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає таке.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2020 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди його роботи з 22.11.1982 по 17.05.1983 на Попаснянському склозаводі, з 12.09.1985 по 31.05.1987 на Попаснянському заводі металовиробів, з 01.06.1987 по 09.09.1987 на Стахановському механічному заводі, з 01.07.1989 по 16.05.2000 в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, з 14.08.2009 по 31.07.2012 в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода», з 01.08.2012 по 31.08.2013 на Попаснянській дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода», з 01.09.2013 по 30.06.2014 в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода», з 01.07.2014 по 06.07.2015 в ВП «Попаснянський департамент» ОКП «Компанія «Луганськвода», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Що стосується позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд не знаходить підстав для її задоволення.

Під терміном "дії" слід розуміти певну активну поведінку суб`єкта. Самі по собі дії відповідача в даному випадку не тягнуть для позивача правових наслідків. Такі наслідки має акт індивідуальної дії, в даному випадку - рішення від 05.03.2020 б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно п. 2 ч 2. ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оскільки суд дійшов висновку про скасування вищевказаного рішення, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача зарахувавши до пільгового стажу спірних періодів роботи, що є ефективним, належним і необхідним засобом поновлення порушеного права позивача, суд не знаходить підстав для додаткового визнання неправомірними дій відповідача.

За таких обставин позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 840,80 грн судового збору (арк. спр. 6).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 560,53 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (код за , Луганська область, м. Попасна, вул. Шкільна, 2) про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 05 березня 2020 року б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 січня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди його роботи з 22.11.1982 по 17.05.1983 на Попаснянському склозаводі, з 12.09.1985 по 31.05.1987 на Попаснянському заводі металовиробів, з 01.06.1987 по 09.09.1987 на Стахановському механічному заводі, з 01.07.1989 по 16.05.2000 в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, з 14.08.2009 по 31.07.2012 в Попаснянському департаменті ТОВ «Луганськвода», з 01.08.2012 по 31.08.2013 на Попаснянській дільниці ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ТОВ «Луганськвода», з 01.09.2013 по 30.06.2014 в ВП «Управління по експлуатації західної фільтрувальної станції» ОКП «Луганськвода», з 01.07.2014 по 06.07.2015 в ВП «Попаснянський департамент» ОКП «Компанія «Луганськвода», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 560,53 грн (п`ятсот шістдесят грн 53 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя І.О. Свергун