Справа № 160/5050/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Справа № 160/5050/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне Товариство «УКРТРАНСГАЗ» про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -
У травні 2020 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року;
- стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 28 283,68 грн., які були стягнуті в примусовому порядку з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» в якості сплати основної винагороди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 22.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» добровільно було виконане рішення Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020 року по справі №904/3491/19, а саме: перераховані грошові кошти у загальному розмірі 424 737,02 грн. на розрахунковий рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії "Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи". Проте приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. були винесені спірні постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року. Позивач вважає, що ним добровільно виконано рішення суду, а відтак постанови від 21.04.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди - 10% з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» є такими, що підлягає скасуванню, а кошти, які були за ними стягнуто в розмірі 28 283,68 грн. поверненню позивачу рішенням суду.
Ухвалою суду від 12.05.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До суду 02.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржувані постанови про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №61887506 та №61887532 було прийнято 21.04.220 року. Посилання боржника на п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» є необґрунтованим, оскільки дана норма ґрунтується на вимогах Закону № 606-ХІV, який втратив чинність у вересні 2016 року із введенням в дію чинного Закону України «Про виконавче провадження». У чинному Законі України «Про виконавче провадження» відсутнє саме поняття, як строк для добровільного виконання рішення майнового характеру після відкриття виконавчого провадження цим Законом. Отже, добровільно виконати рішення суду боржник має до подання стягувачем виконавчого документу приватному чи державному виконавцю та відкритті виконавчого провадження. Виконання вимог виконавчого документу після відкриття виконавчого провадження є наслідком дій, вчиненим виконавцем з метою примусового виконання вимог виконавчого документу. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
До теперішнього часу третя особа будь-яких пояснень щодо даної позовної заяви на адресу суду не надіслала.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Зустрічним позовом ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» до АТ «УКРТРАНСГАЗ» стягнуто з АТ «УКРТРАНСГАЗ» пеню у сумі 397 835,47 грн., 3% річних у сумі 33 152,96 грн., інфляційні втрати у сумі 1 016 721,94 грн., судові витрати у сумі 21 715,66 грн.
24.02.2020 року Центральним апеляційним господарським судом апеляційну скаргу АТ «УКРТРАНСГАЗ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3491/19 задоволено частково, яким зобов`язано здійснення зарахування грошових сум і витрат у справі та стягнути з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» грошові кошти - 382 297,49 грн. та витрати по сплаті судового збору 14 674,67 грн., про що видав наказ № 904/3491/19 від 04.03.2020 року. Стягнуто з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі 27 764,86 грн., про що видано наказ № 904/3491/19 від 04.03.2020 року.
22.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» виконало рішення суду та були перераховані грошові кошти в розмірі 424 737,02 грн. на розрахунковий рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи», з якою було укладено договір.
Як видно з матеріалів справи, на рахунки ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» були накладені арешти та списано суми в рамках виконавчих проваджень, а саме: АТ «ПУМБ» списано суму в розмірі 100 грн.; АТ «ПУМБ» списано суму в розмірі 819,36 грн.; АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» списано суму в розмірі 56 210,29 грн.; АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» списано суму в розмірі 370,48 грн.
Загальна сума, яка була списана з рахунків ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» в розмірі 57 500,13 грн.
23.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» було повідомлено приватного виконавця ОСОБА_1 та АТ «УКРТРАНСГАЗ» про виконання рішення в добровільному порядку та зарахування коштів на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії "Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи", з якою було укладено договір.
У зв`язку із списаною сумою та накладеними арештами на рахунки позивача 29.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» направило лист на адресу приватного виконавця Щербакова І.М., в якому просило повернути грошові кошти в розмірі 57 500,13 грн, які були списані під час арешту, у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду № 904/3491/19.
28.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» отримало документи про відкриття виконавчих проваджень № 61887532 та 61887506 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М.
Так, 21.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. ухвалена постанова про стягнення з боржника основної винагороди - 10 % стягнутої суми, що складає 39 697,21 грн. у виконавчому проваджені №61887506.
21.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. також ухвалена постанова про стягнення з боржника основної винагороди - 10 % стягнутої суми, що складає 2 776,48 грн. у виконавчому проваджені №61887506.
27.04.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
04.05.2020 року на рахунок ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» повернуті надлишково сплачені кошти в розмірі 14 190,01 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями частин 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:
1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;
2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця" (далі - Постанова №643).
Відповідно до п.19 Постанови №643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
За своєю природою постанова про стягнення виконавчого збору є рішенням державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. В той же час, ч.3 ст.40 Закону вказує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, обов`язкові умови стягнення виконавчого збору:
1) фактичне виконання судового рішення;
2) вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень.
Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми.
За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів (сукупність дій) примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.
В свою чергу, приватним виконавцем Щербаковим І.М. не враховано той факт, що позивачем було добровільно виконано рішення шляхом перерахування коштів позивачем на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» 22.04.2020 року.
Крім того, позивач надіслав на електронну адресу відповідача платіжне доручення №142 від 22.04.2020 року, яке підтверджує добровільне виконання зазначеного рішення Господарського суду Дніпропетровської області.
Не зважаючи на це відповідачем було відкрито виконавче провадження і після закінчення виконавчого провадження, посилаючись на ч.3 ст.40 Закону «Про виконавче провадження», останній виносить постанову про стягнення виконавчого збору і на її підставі відкривають окреме виконавче провадження вже щодо виконання.
Разом з тим, у постанові про стягнення виконавчого збору виконавець вираховує 10% від суми заборгованості, яка вказувалася у виконавчому документі, незважаючи на те, що такий збір має вираховуватися від фактично повернутої, стягнутої суми або вартості майна боржника.
Згідно з ч.2 ст.27 Закону виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, а відповідно до п.19 Постанови КМУ від 08.09.2016 р. № 643 «Про затвердження порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» приватний виконавець одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми.
Відтак, за відсутності фактичного стягнення з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» в примусовому порядку суми заборгованості, відсутні правові підстави для стягнення з позивача основної винагороди в сумі 28 283,68 грн.
Позивачу на час виконання рішення в добровільному порядку не було відомо про відкриття виконавчого провадження та не було отримано виконавчого документа, а також не здійснено примусових дій щодо стягнення коштів з боржника. Тобто, дії відповідача не мали примусового характеру і не було вжито заходів щодо стягнення з позивача коштів на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ».
Враховуючи вищевикладене та те, що позивач 22.04.2020 року добровільно виконав рішення суду по справі № 904/3491/19, перерахувавши до АТ «УКРТРАНСГАЗ» кошти у загальному розмірі 424 737,02 грн., згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року, суд вважає, що достатнім та належним способом захисту порушеного права в даному випадку буде визнання протиправними та скасування постанов у ВП №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року про стягнення з ТОВ «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» основної винагороди приватного виконавця.
У задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 28 283,68 грн., які були стягнуті в примусовому порядку з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» в якості сплати основної винагороди - відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд доходить висновку, що дану позовну заяву слід задовольнити частково, з викладених вище підстав.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 1 051 грн. (2 102 грн. : 2).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262, 287 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» основної винагороди приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчому провадженні №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма