Справа № 337/1466/20
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18.06.2020 ЄУН № 337/1466/20
Провадження № 2-а/337/50/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г. Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора першої роти третього батальйону управління Патрульної поліції в Запорізькій області Білоуса Микити Анатолійовича про поновлення строку на звернення до суду, визнання дій незаконними, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові зазначив, що 28.03.2020 року поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління ПП в Запорізькій області Білоусом М.А. було винесено постанову серії ЕАК № 2306589, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП.

У постанові вказано, що він, 28.03.2020 року, о 09 годині 09 хвилин, у м.Запоріжжі по вул.Перемоги, 96, керуючи транспортним засобом «RENAULT DACTER, державний номер НОМЕР_1 , нібито проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.4.8.7.3 ПДР України. На нього було накладено адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає, що постанова винесена незаконно, оскільки він, керуючи автомобілем не порушив ПДР України, був зупинений відповідачем на вул.. Рельєфній у м.Запоріжжі, а не на вул..Перемоги,96, інспектор не надав йому доказів порушення ним ПДР України, протокол не склав. Його доводи з цього приводу інспектором УПП до уваги взяті не були, тому просив визнати дії інспектора УПП щодо винесення відносно нього постанови незаконними, скасувати оскаржувану постанову. Також просив поновити строк для звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він отримав поштою 14.04.2020 року.

Ухвалою від 06.05.2020 року відкрито провадження по справі, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу надати відзив на поданий позов.

У встановлений ухвалою строк, відповідачем відзив на позов суду не надано як і не надано доказів на спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у призначені судові засідання не з`явився двічі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є докази.

Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе прийняти рішення по справі по наявним у ній доказам, у відсутності сторін.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що 28.03.2020 року поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління ПП в Запорізькій області Білоусом М.А. було винесено постанову серії ЕАК № 2306589, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.03.2020 року, о 09 годині 09 хвилин, у м.Запоріжжі по вул.Перемоги, 96, керуючи транспортним засобом «RENAULT DACTER, державний номер НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.4.8.7.3 ПДР України. На нього було накладено адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; поясненнями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач по справі у встановлений ухвалою суду строк, відзив на позов суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадженні по справі та повістку з викликом до суду отримала уповноважена особа УПП 08.05.2020 року та 03.06.2020 року, тобто завчасно, до призначених судом судових засідань, відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган ( посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а тому підстав для визнання дій інспектора УПП незаконними, суд не вбачає, складання постанови на особу передбачено діючими нормами КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови, винесеної відповідачем відносно ОСОБА_1 28.03.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач - інспектор УПП Білоус М.А., як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вищевказаних вимог відповідач відзиву на позов не подав та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття ним вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху, які передбачені диспозицією ч.6 ст.121КУпАП.

Оскільки, відповідно до ст. 77 КАС України, відповідач не скористався своїм правом щодо надання доказів, які підтверджували б правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. не довів, не спростував доводи позивача, викладені у поданому позові, тому суд вважає, що за таких обставин, винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладання адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Крім того, позивачу необхідно поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ст.286 КАС України, пропущений позивачем з поважної причини.

Керуючись ст. 241- 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2306589 від 28 березня 2020 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в Третій апеляційний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є.Гнатик