Справа № 200/2649/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 р. Справа№200/2649/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (адреса місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, 1а, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправною бездіяльності щодо неперерахування грошових коштів за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за жовтень 2019 року та зобов`язання перерахувати грошові кошти за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за жовтень 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання копії паспорту для суду та відповідача, обґрунтованого клопотання про залучення третьої особи, належним чином копії документів для третьої особи.

23 березня 2020 року позивач частково усунув недоліки позовної заяви, надавши клопотання про відмову від клопотання про витребування доказів, уточнивши склад учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року продовжено строк для усунення недоліків та встановлено додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання належним чином засвідчених додатків до позовної заяви для суду та відповідача.

В установлений судом строк позивач усунув недоліки в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи задоволено, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи .

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що у лютому 2018 року на умовах строкового договору вона за направленням Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області прийняла на роботу трьох осіб, які мають статус внутрішньо переміщених осіб, і які є інвалідами та були зареєстровані в установленому порядку як безробітні. На підставі чого, з Костянтинівським міським центром зайнятості Донецької області був укладений договір про компенсацію витрат роботодавця на оплату праці працевлаштованої особи із числа внутрішньо переміщених, щодо компенсації роботодавцю витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю. Додатково зазначила, що своєчасно направляла відомості до про виплату заробітної плати найманим працівникам, проте, за жовтень 2019 року, відповідач жодного разу не виплатив їй компенсацію на оплату праці найманих працівників. Вважає, протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати грошових коштів по компенсації оплати праці, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що відомість за жовтень 2019 року по найманим працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Донецького обласного центру зайнятості не надходили, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 направила до Констянтинівського міського центру зайнятості відомості з порушенням Порядку заповнення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 року №696, не зазначивши дату подання та вихідний номер відомостей, на що Констянтинівський міський центр зайнятості відмовив у прийнятті цих відомостей та повернув для виправлення. Зазначив, що виправлені відомості до Констянтинівського міського центру зайнятості не надходили. Враховуючи вищевикладене, відділення Фонду не може приймати рішення рішення щодо виплати компенсації витрат позивачу на оплату праці без отримання узагальненої відомості від Донецького обласного центру зайнятості. Додатково зазначив, що компенсацію витрат на оплату праці Констянтинівським міським центром зайнятості припинено з 01.06.2019 року у зв`язку з неможливістю проведення перевірки достовірності даних відомостей поданих роботодавцем.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , громадянка України (паспорт серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 13 квітня 2016 року зареєстрована як фізична особа-підприємець за місцем проживанням: АДРЕСА_2 , та є особою, що претендує на компенсацію як роботодавець витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю (а.с. 5-6, 17-19).

Відповідач Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів () є суб`єктом владних повноважень в розумінні ст. 46 КАС України.

Судом встановлено, що обставини працевлаштування ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вже встановлені судом під час розгляду справи № 200/9619/19-а.

Зокрема, відповідно трудового договору від 08 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 була працевлаштована внутрішньо переміщена особа, інвалід ОСОБА_2 на посаду молодшої медичної сестри, з посадовим окладом 3723 грн. та премією 8000 грн. (за умови сумлінного виконання своїх посадових обов`язків).

На підставі трудового договору від 21 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 була працевлаштована внутрішньо переміщена особа, інвалід ОСОБА_3 на посаду прибиральника службових приміщень, з окладом 3723 грн. та премією 8000 грн. (за умови сумлінного виконання своїх посадових обов`язків).

На підставі трудового договору від 05 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 була працевлаштована внутрішньо переміщена особа, інвалід ОСОБА_4 на посаду майстра, з окладом 3723 грн. та премією 8000 грн. (за умови сумлінного виконання своїх посадових обов`язків).

Обставини працевлаштування ФОП ОСОБА_1 - Бойко Т.В., Горбутяк М ОСОБА_5 , ОСОБА_4 були встановлені судом під час розгляду справи № 200/9619/19-а. та не є спірними при вирішенні цієї справи.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також у рішенні суду по справі № 200/9619/19-а встановлено, що 08 травня 2018 року між позивачем та Костянтинівським міським центром зайнятості укладено договір № НОМЕР_3 про компенсацію витрат роботодавця на оплату праці працевлаштованої особи із числа внутрішньо переміщених, щодо компенсації роботодавцю витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю із числа внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_2 . Пунктом 4.1 договору передбачено, що компенсація витрат роботодавцю виплачується в межах коштів фонду соціального захисту інвалідів.

08 травня 2018 року між позивачем та Костянтинівським міським центром зайнятості укладено договір № НОМЕР_4 про компенсацію витрат роботодавця на оплату праці працевлаштованої особи із числа внутрішньо переміщених, щодо компенсації роботодавцю витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю із числа внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_3 . Пунктом 4.1 договору передбачено, що компенсація витрат роботодавцю виплачується в межах коштів фонду соціального захисту інвалідів.

08 травня 2018 року між позивачем та Костянтинівським міським центром зайнятості укладено договір № НОМЕР_5 про компенсацію витрат роботодавця на оплату праці працевлаштованої особи із числа внутрішньо переміщених, щодо компенсації роботодавцю витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю із числа внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 . Пунктом 4.1 договору передбачено, що компенсація витрат роботодавцю виплачується в межах коштів фонду соціального захисту інвалідів.

В матеріалах справи наявні відомості, які подаються Костянтинівському міському центру зайнятості, про нараховану та виплачену заробітну плату, сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та використання робочого часу працівника, за якого здійснюється компенсація витрат на оплату праці за жовтень 2019 року стосовно ОСОБА_3 (трудовий договір від 08.05.2018 №00012), де зазначено суму компенсації 11 906,67 грн. (а.с. 4)

Крім того, в матеріалах справи наявні відомості, які подаються Костянтинівському міському центру зайнятості, про нараховану та виплачену заробітну плату, сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та використання робочого часу працівника, за якого здійснюється компенсація витрат на оплату праці за жовтень 2019 року стосовно ОСОБА_2 (трудовий договір від 08.05.2018 №00011), де зазначено суму компенсації 11 906,67 грн. (а.с. 6)

Крім того, в матеріалах справи наявні відомості, які подаються Костянтинівському міському центру зайнятості, про нараховану та виплачену заробітну плату, сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та використання робочого часу працівника, за якого здійснюється компенсація витрат на оплату праці за жовтень 2019 року стосовно ОСОБА_4 (трудовий договір від 08.05.2018 №00013), де зазначено суму компенсації 1 196,67 грн. (а.с. 7)

Судом встановлено, що на підставі листа Костянтинівського міського центру зайнятості від 21.08.2019 року №02/20.5, повідомлено Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів про те, що наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 09.08.2019 року №НТ190809 з 1 червня 2019 року прийнято рішення щодо призупинення компенсації витрат на оплату праці працевлаштованих осіб із числа внутрішньо переміщених осіб, які є особами з інвалідністю та не досягли пенсійного віку за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів за договорами від 08.05.2018 року №00011 та №00013.

Судом встановлено, що на підставі листа Донецького обласного центру зайнятості від 19.11.2019 року №13/2812/01-37-19, повідомлено Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів про те, що компенсація витрат на оплату праці припинена з 01.06.2019 року у зв`язку з тим, що можливість здійснити перевірку достовірності відомостей поданих роботодавцем, що є підставою для визначення розміру компенсації витрат на оплату праці працевлаштованої особи із числа внутрішньо переміщених та виконання умов договору відсутня. У зв`язку з цим, станом на 18.11.2019 року перевірити достовірність відомостей за серпень 2019 року немає можливості. Крім того, наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 20.05.2019 року №НТ190520 з 19 квітня 2019 року прийнято рішення про припинення компенсації витрат на оплату праці працевлаштованої особи ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, предметом спору у даній справі є бездіяльність щодо невиплати відповідачем витрат на оплату праці працевлаштованих осіб позивачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

За змістом Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1-2 ст. 7 Закону № 1706 встановлено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон України «Про зайнятість населення» визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Статтею 24-1 Закону України «Про зайнятість населення» окреслено, що заходи сприяння зайнятості запроваджуються для внутрішньо переміщених осіб з числа зареєстрованих безробітних.

До заходів сприяння зайнятості внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштовуються за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, зазначених у частині першій цієї статті, належать, зокрема: компенсація витрат роботодавця на оплату праці (але не вище середнього рівня заробітної плати, що склався у відповідному регіоні за минулий місяць) за працевлаштування зареєстрованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб на умовах строкових трудових договорів тривалістю не більше шести календарних місяців, за умови збереження гарантій зайнятості такої особи протягом періоду, що перевищує тривалість виплати у два рази.

Приписами частини 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 № 696 затверджено Порядок здійснення заходів сприяння зайнятості, повернення коштів, спрямованих на фінансування таких заходів, у разі порушення гарантій зайнятості для внутрішньо переміщених осіб (далі по тексту - Порядок).

Компенсація витрат роботодавцю на оплату праці виплачується в межах коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального захисту інвалідів (у разі працевлаштування інваліда, зареєстрованого в установленому порядку як безробітний, якому допомога по безробіттю призначена відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття») після працевлаштування зареєстрованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб за направленням базових центрів зайнятості (п.6 Порядку).

Для компенсації витрат роботодавцю на оплату праці за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів:

- роботодавець подає базовому центру зайнятості відомість за формою згідно з додатком 1 (не пізніше ніж через п`ять днів після виплати працівникові заробітної плати);

- базовий центр зайнятості складає відомість за формою згідно з додатком 2 та передає регіональному центру зайнятості (до 10 числа місяця, що настає за місяцем подання звітності територіальним органам ДФС, передбаченої статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

- регіональний центр зайнятості передає узагальнені відомості територіальному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів для виплати компенсації роботодавцям витрат на оплату праці (до 15 числа місяця, що настає за місяцем подання звітності).

Таким чином для виплати компенсації роботодавцям витрат на оплату праці за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів, регіональний центр зайнятості передає узагальнені відомості територіальному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Судом встановлено, що Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів отримувало від Донецького обласного центру зайнятості відомості про виплату компенсації роботодавцям витрат на оплату праці за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів щодо ФОП ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на відсутність коштів у паспорті бюджетної програми на 2019 рік на вказані виплати суд вважає безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання компенсації витрат на оплату праці за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів. Крім того, посилання відповідача на те, що лише з 13 серпня 2019 року відділення Фонду отримало можливість компенсувати витрати роботодавцям на оплату праці на підставі змін до паспорту бюджетної програми на 2019 рік, зазначеному у наказі Міністерства соціальної політики України від 13 серпня 2019 року № 1240 судом також не приймаються як виключні обставини для невиплати визначеної Порядком компенсації.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії", де Європейський суд з прав людини встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" у рішенні від 08 листопада 2005 року зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України також у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).

За таких обставин посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань не приймається судом до уваги, оскільки відповідачем не виконуються покладені на нього законом обов`язки.

Судом встановлено, що позивачем було подано Костянтинівському міському центру зайнятості відомість за відповідною формою щодо компенсації роботодавцю витрат на оплату праці за працевлаштування особи з інвалідністю із числа внутрішньо переміщених осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначене спростовує доводи відповідача, що компенсація витрат на оплату праці позивачу підлягає тільки за двох працевлаштованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 8-13).

Відповідачем не доведено та матеріали справи не містять доказів того, що Костянтиніський міський центр відмовив позивачу у прийнятті відомостей за жовтень 2019 року та повернув для виправлення.

Щодо прийняття рішення про припинення ФОП ОСОБА_1 компенсації витрат на оплату праці працевлаштованої особи у зв`язку із закінченням терміну дії довідки ВПО найманого працівника ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 241 Закону України «Про зайнятість населення» Термін "внутрішньо переміщені особи" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

В силу вимог статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (надалі Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Судом встановлено, що Костянтинівським міським центром зайнятості прийнято рішення про припинення ФОП ОСОБА_1 компенсації витрат на оплату праці працевлаштованої особи ОСОБА_3 у зв`язку з закінчення строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 241 Закону України «Про зайнятість населення» Термін "внутрішньо переміщені особи" порядок здійснення заходів сприяння зайнятості, повернення коштів, спрямованих на фінансування таких заходів, у разі порушення гарантій зайнятості для осіб, зазначених у цій статті, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень ч. 3 ст. 24-1 Закону України «Про зайнятість населення» Кабінетом Міністрів України 8 вересня 2015 року затверджена Постанова № 696 «Про затвердження Порядку здійснення заходів сприяння зайнятості, повернення коштів, спрямованих на фінансування таких заходів, у разі порушення гарантій зайнятості для внутрішньо переміщених осіб» (далі за текстом - Постанова № 696, застосовується в редакції від 08.09.2015).

Пункт 3 Постанови № 696 зокрема передбачено, що до заходів сприяння зайнятості належать: до компенсація витрат роботодавця на оплату праці за працевлаштування на умовах строкових трудових договорів зареєстрованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб. Підставою для припинення фінансування зазначених заходів є скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Таким чином, порядок здійснення компенсації витрат роботодавця на оплату праці за працевлаштування на умовах строкових трудових договорів зареєстрованих безробітних з числа внутрішньо переміщених осіб здійснюється саме на підставі Постанови № 696.

Відповідно до абз. 4,5 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Таким чином, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 не може вважатись недійсною у зв`язку зі спливом строку дії і не є тотожним скасуванню дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Водночас суд звертає увагу, що передача центром зайнятості відомостей відповідачу не у строки, визначені законодавством, та прийняття рішення щодо призупинення компенсації витрат на оплату праці працевлаштованих осіб із числа внутрішньо переміщених осіб, не може бути підставою для порушення прав позивача на отримання компенсації оплати праці найманих працівників Бойко Т ОСОБА_6 ., Горбутяка М.В. та Петрікіна А ОСОБА_5 за жовтень 2019 року у відповідності до законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Нормами частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (адреса місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, 1а, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів щодо неперерахування грошових коштів за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за жовтень 2019 року.

Зобов`язати Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів (адреса місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, 1а, ) перерахувати ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за жовтень 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (адреса місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, 1а, ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 15 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова