Справа № 640/9193/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

12 червня 2020 року м. Київ № 640/9193/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовомМіністерства оборони України
доЦентральної військово - лікарської комісії
провизнання протиправною та скасування постанови

У С Т А Н О В И В:

Міністерство оборони України (далі по тексту позивач, МОУ) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центральної військово - лікарської комісії (далі по тексту відповідач, ЦВЛК), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача, яка 14 вересня 2016 року прийнята та оформлена протоколом засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3966 та якою визначено, що захворювання полковника у відставці ОСОБА_1 , 1956 року народження: «Рак передміхурової залози», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено довідкою про причину смерті №43/14 від 09 жовтня 2014 року, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 2014 року, видане відділом реєстрації смерті у м. Києві) захворювання та причина смерті, так, пов`язані з проходження військової служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року, у зв`язку з виявленням недоліків позовної заяви, останню залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк на їх усунення.

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року продовжено МОУ строк для надання відзиву на позовну заяву до 23 травня 2020 року.

Однією з підстав для залишення позовної заяви буз руху слугувала несплата позивачем судового збору.

28 травня 2020 року, на виконання зазначеної вимоги суду, МОУ надано платіжне доручення від 04 травня 2020 року №248/460, відтак, вказаний недолік усунуто у повному обсязі.

Іншою підставою залишення позовної заяви буз руху слугувало подання позовної заяви без копій, а також без копій доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи, завірених у відповідності до вимог Глави 5 Розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з пунктом 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

На виконання вказаних вимог ухвали, 28 травня 2020 року позивачем надано до суду копію позовної заяви, а також доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи, завірені у відповідності до вимог Глави 5 Розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з пунктом 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». У зв`язку з чим, суд дійшов переконання про усунення вказаних недоліків у повному обсязі.

Також, підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало неподання позивачем заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

МОУ подано до суду клопотання про застосування судом фактичних обставин та норм процесуального права під час вирішення питання щодо необхідності додання до заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що ЦВЛК при прийнятті оскаржуваного рішення проігнорувала та не врахувала зміст свідоцтва про хворобу від 18 листопада 2002 року №2699 полковника ОСОБА_1 щодо існуючих на час звільнення зі служби діагнозів захворювань та його висновки. У той же час, про невідповідність оскаржуваного рішення свідоцтву про хворобу від 18 листопада 2002 року №2699 позивачу стало відомо з отриманого 17 квітня 2020 року МОУ листа відповіді від Київського міського військового комісаріату з копією вказаного свідоцтва, яке стало підставою для звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України.

З комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у справі №826/4760/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_2 у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_1 внаслідок захворювання та причини смерті, які пов`язані з проходженням військової служби, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено Витягом з протоколу №6 від 12 січня 2018 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) ОСОБА_2 . Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_1 внаслідок захворювання та причини смерті, які пов`язані з проходженням військової служби, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Зі змісту вказаного рішення встановлено наступне: «Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі №760/3899/17, яка набрала законної сили згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень 23 травня 2017 року позов ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновок та всі передбачені до нього документи для прийняття рішення про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». У решті позовних вимог відмовлено.
У вказаній постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі №760/3899/17 зазначено про наступні обставини: «Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 01 серпня 1975 року по 02 грудня 2002 року, проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР та Збройних Сил України, що підтверджується даними послужного списку на ім`я ОСОБА_1 .
Звільнений з військової служби у запас, на підставі Наказу Міністра оборони України № 720 від 02 грудня 2002 року, в званні полковника, за станом здоров`я, на підставі п. 67 п/п «Б» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України.
Згідно свідоцтва про хворобу №2699 від 18 листопада 2002 року, за результатами обстеження та пройденого лікування, ОСОБА_1 визнаний не придатним для проходження військової служби в мирний час та обмежено придатний в військовий час, а виявлені в нього хвороби, пов`язані з проходженням військової служби.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Причиною смерті у відповідності до довідки про причину смерті №43/14, виданої 09 жовтня 2014 року Київською міською клінічною станцією швидкої медичної допомоги «рак передміхурової залози».
Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №3944 від 14 вересня 2016 року: захворювання полковника у відставці ОСОБА_1 «рак передміхурової залози», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено наданими комісією документами захворювання та причини смерті, пов`язані з проходженням військової служби.».
Відповідно до положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З вказаного слідує, що обставини захворювання полковника у відставці ОСОБА_1 «рак передміхурової залози», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 пов`язане з проходженням військової служби та не підлягає доказуванню в даній адміністративній справі на підстав положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі №760/3899/17 Київський міський військовий комісаріат подав розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновок та всі передбачені до нього документи для прийняття рішення про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
За наслідком розгляду поданих документів, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, яке оформлено Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12 січня 2018 року №6 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем.».
З огляду на вищевикладені обставини, встановлені у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року в адміністративній справі №826/4760/18, вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас, на підставі Наказу Міністра оборони України № 720 від 02 грудня 2002 року, в званні полковника, за станом здоров`я, на підставі пункту 67 п/п «Б» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас слугувало свідоцтво про хворобу №2699 від 18 листопада 2002 року, за результатами обстеження та пройденого лікування, яким ОСОБА_1 визнаний не придатним для проходження військової служби в мирний час та обмежено придатний в військовий час, а виявлені в нього хвороби, пов`язані з проходженням військової служби.

Таким чином, про наявність свідоцтва про хворобу №2699 від 18 листопада 2002 року МОУ було відомо ще у 2002 році, а не з листа відповіді Київського міського військового комісаріату від 17 квітня 2020 року, як про це зазначає позивач.

При цьому, свідоцтво про хворобу №2699 від 18 листопада 2002 року та постанова ЦВЛК, прийнята та оформлена протоколом засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14 вересня 2016 року №3944 досліджувались під час розгляду справи Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі №826/4760/18, де позивач був відповідачем, брав участь у розгляді справи, подавав відзиву на позовну заяву.

Крім того, вищезазначеним рішенням суду встановлено, що на виконання постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі №760/3899/17 Київський міський військовий комісаріат подав Міністерству оборони України висновок та всі передбачені до нього документи.

Разом з тим, після отримання МОУ від Київського міського військового комісаріату висновку та всіх передбачених до нього документів, зокрема постанови ЦВЛК від 14 вересня 2016 року №3966, відповідачем було здійснено розгляд вказаних документів та прийнято рішення від 12 січня 2018 року №6 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що про наявність спірного рішення ЦВЛК від 14 вересня 2016 року №3966 - у 2018 році, а з даним позовом до суду він звернувся 24 квітня 2020 року, тобто з пропуском встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що причини, зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом, є неповажними, необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Поряд із цим, суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 308/12874/16-а (провадження №К/9901/4548/17).

У відповідності до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, позовна заява МОУ, підлягає поверненню позивачу, як така, що подана поза межами встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтею 123, пунктами 1, 9 частини четвертої статті 169, статтями 241 - 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Міністерства оборони України повернути, як таку, що подана поза межами встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 0034022, адреса: 03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6).
Відповідач: Центральна військово лікарська комісія (адреса: 01133, м. Київ, вул. Госпітальна, 16)