Справа № 640/13246/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпечення позову до подання позовної заяви

17 червня 2020 року м. Київ № 640/13246/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, заявник) із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заборонити відповідачу - Міністерству внутрішніх справ України вчиняти наступні дії, що суперечать положенням постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», а саме: заборонити повертати Міністерству внутрішніх справи України без розгляду заяву ОСОБА_1 від 01.04.2019 року (разом з додатками до неї) щодо можливої виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відповідно.

Особами, які можуть отримати статус учасника справи, заявником визначено: Міністерство юстиції України, Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністертсва юстиції України Аврамченко Сніжану Сергіївну, ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", ОСОБА_3 .

Заяву про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" подано в порядку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви заявником зазначається, що 01.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управлінням поліції охорони в місті Києві як до органу, в якому проходив службу, із заявою (рапортом) щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Управлінням поліції охорони в місті Києві заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги прийнято та складено висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги, який направило на адресу МВС України щодо прийняття рішення про проведення виплати.

Проте, листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 05.03.2020 року за №7750/15-2020 «Про повернення матеріалів» протиправно повернуто органу поліції зазначені матеріали без прийняття відповідного рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

06.05.2020 року представником позивача за довіреністю Мисилюком С.В. отримано копію висновку про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» (із змінами) та листа Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 05.03.2020 року за №7750/15-2020 «Про повернення матеріалів».

08.05.2020 року Управлінням поліції охорони в місті Києві повторно скеровано заяву ОСОБА_1 та висновок із усіма необхідними додатками до МВС України.

Враховуючи те, що позивач вважає протиправним повернення МВС України матеріалів, оформлених листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 05.03.2020 року за №7750/15-2020 «Про повернення матеріалів», оскільки такі дії суб`єкта владних повноважень не узгоджуються із судовою практикою у аналогічних правовідносинах, та вважаючи, що МВС України за результатами розгляду МВС України повторно скерованої 08.05.2020 року заяви позивача із висновком та додатками може знову її повернути, позивач просить суд заборонити повертати Міністерству внутрішніх справи України без розгляду заяву ОСОБА_1 від 01.04.2019 року (разом з додатками до неї) щодо можливої виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Предметом майбутнього позову позивачем визначено «оскарження одного з двох рішень МВС України щодо призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні».

На переконання позивача, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки фактична реалізація постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» за час розгляду адміністративної справи призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та притягнення відповідачів до відповідальності буде значно ускладненим.

Суд зазначає, що рішень МВС України, які, як зазначено заявником, є майбутнім предметом оскарження у разі подання позовної заяви ОСОБА_1 , суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Згідно частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частина друга статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 2 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви судом встановлено, що позивач має намір оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень, яке ще не прийнято, тобто, на момент подання цієї заяви права позивача ще не порушено, оскільки заява перебуває на розгляді МВС України.

Отже, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви є передчасною, а захід забезпечення позову, який позивач просить суд вжити, суперечить інституту забезпечення позову в призмі зазначеного позивачем предмету позову, який ще не може бути конкретизований, оскільки подія, а саме прийняття МВС України рішення за результатами розгляду поданої 08.05.2020 року повторно заяви позивача із висновком та додатками, яким, не переконання останнього, ймовірно буде порушено його права, не відбулася.

Враховуючи викладене, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача на момент подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на відсутність обґрунтованості очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повну ухвалу складено 17.06.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна