Справа № 640/18301/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Київ № 640/18301/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевченко Н. М.,

за участі секретаря судового засідання - Поліщук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за участі учасників справи:

представника позивача - Коц Д.В.,

відповідача - Стегнієнко А.Д.,

представника відповідача - Бондаренко Н.П.,

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У С Т А Н О В И В :

Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (надалі по тексту також - позивач, Адміністрація) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту також - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (реквізити для сплати: , р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, ДКСУ в м. Києві) витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням в Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Сікорського» у період з 01.08.2016 по 26.01.2018 у сумі 199 469 (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 74 копійки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з відрахуванням відповідача з Державного закладу «Інститут спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», де останній проходив військову службу (навчання), обумовлюється обов`язок відшкодування витрат на утримання особи у закладі вищої освіти. Вказує, що за ОСОБА_1 лічиться заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Інституті, в сумі 199 469,74 грн., які в добровільному порядку не відшкодовано.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзив, в якому зазначено, що позивачем не доведено доказами в чому полягає службова невідповідність та обґрунтованість відрахування його з навчального закладу. Також, зазначено, що контракт про навчання було підписано відповідачем у 17 років, згоди від батьків не додавалось, отже цивільна дієздатність не перевірялась, а тому майнова відповідальність у відповідача відсутня.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на позовних вимогах з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до контракту від 01.07.2016 про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Державному закладі «Інститут спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Термін дії контракту з 01.08.2016 по 31.07.2020.

Згідно з п. 2 зазначеного контракту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України зобов`язується забезпечити громадянину ОСОБА_1 створення належних умов для проходження військової служби (навчання), додержуватись його особистих прав і свобод та прав членів його сім`ї, у тому числі надання пільг, гарантій та компенсацій, установлених законом, тощо.

Згідно з п. 3.1., п. 3.2. зазначеного контракту громадянин ОСОБА_1 зобов`язується проходити військову службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України протягом п`яти років після закінчення навчання в Інституті. У випадку звільнення із військової служби в Держспецзв`язку під час навчання та протягом п`яти років після закінчення Інституту з підстав, визначених ч. 9 ст. 11 Закону України «Про державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» та ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у добровільному порядку відшкодувати витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням в Інституті. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Крім того, відповідно до вказаного контракту відповідач зобов`язався виконувати навчальні плани протягом семестрів та не допускати академічної неуспішності. Невиконання навчального плану протягом семестру (не допуск до семестрового контролю, заліків та екзаменів, з трьох і більше навчальних дисциплін) та академічна неуспішність можуть бути підставою для відрахування з навчання в Інституті з подальшим звільненням з військової служби у Держспецзв`язку через службову невідповідність.

Наказом від 29.07.2016 № 42-ОС Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом про проходження військової служби (навчання) курсантами навчального закладу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, призначений на посаду курсанта та йому присвоєно військове звання «солдат» з 01.08.2016.

Відповідно до наказу від 26.01.2018 № 16-ст солдата ОСОБА_1 , курсанта С-55 взводу С5, який на день виключення зі списків особового складу не вислужив встановлений строк військової служби, 26.01.2018 звільнено з військової служби (навчання) за п. 173 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента України від 31.07.2015 № 463, та пунктом «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас Збройних Сил України, виключено із списків особового складу Держспецзв`язку за п. 163 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та припинено дію контракту з пп. 5 п. 35 Положення.

Підставою прийняття наказу слугували рапорт т.в.о. начальника С5 курсу від 26.01.2018 та наказ КПІ ім. І. Сікорського від 26.01.2018 № 208-с.

Відповідно до довідки розрахунку від 02.02.2018 № 2544, загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за період з 01.08.2016 по 26.01.2018 склала суму в розмірі 199 638,67 грн, з яких: 34 395,27 грн - витрати на підготовку за період з 01.08.2016-31.12.2016; 99 239,92 грн - витрати на підготовку з 01.01.2017-31.12.2017; 3 982,71 грн - грошове забезпечення; 45 208,49 грн - продовольче забезпечення; 9 415,28 грн - речове забезпечення; 7 397,00 грн - оплата житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Як убачається з довідки від 30.08.2019 № 195 суму скориговано до 199 469,74 грн, а саме суму витрат на продовольче забезпечення відповідача зазначена в розмірі 45 039,56 грн.

Отже, враховуючи, що відповідач добровільно не сплачує спірну суму позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 6 ст. 2 вказаного Закону закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

При цьому в силу ч. 3 ст. 25 Закону зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Відповідно пункту «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 9 ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» зазначено, що курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно із ч.ч. 3, 4, 5 Порядку та умов відшкодування курсантами та військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації витрат, пов`язаних з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 456 (надалі - Порядок № 456), витрати, пов`язані з підготовкою та утриманням у навчальному закладі, відшкодовуються Адміністрації Держспецзв`язку та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, в повному розмірі за весь період навчання.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: підготовкою, грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг та за спожиті енергоносії. Порядок розрахунку фактичних витрат, зазначених у пункті 4 Порядку № 456, встановлюється Адміністрацією Держспецзв`язку разом з Мінфіном.

Розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з підготовкою та утриманням у навчальному закладі, здійснюється навчальним закладом згідно з визначеними в установленому порядку нормами на підготовку та утримання курсантів (ч.2 Порядку № 456).

Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 26.01.2018, згідно з аркушу бесіди з солдатом ОСОБА_1 , проведено бесіда в присутності заступника начальника Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського » ОСОБА_2, у присутності начальника відділу виховної та соціально-психологічної роботи ОСОБА_4 , вихователя-методиста С5 курсу Інституту ОСОБА_5 . В ході бесіди відповідачу доведено, що він буде звільнений зі служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України в запас Збройних Сил України на підставі пункту «е» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідність) у зв`язку з незадовільним складенням ним іспиту під час екзаменаційної сесії. Під час бесіди йому було роз`яснено, що відповідно до частини 9 статті 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв`язку із службовою невідповідністю або у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, відшкодовують Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, витрати пов`язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Будь-яких заперечень, заяв чи клопотань ним не висловлено або подано не було. Так, у вказаному аркуші бесіди відповідач власноруч зазначив, що зобов`язується протягом року з дати звільнення зі служби відшкодувати витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі ІСЗЗІ КПІ ім. Ігоря Сікорського в сумі, визначеною відповідно до довідки розрахунку щодо нього.

На підтвердження розрахунків стороною позивача надано суду ряд доказів, які були досліджені судом в ході розгляду справи, а саме: розрахунок фактичних витрат на підготовку відповідача, пояснення щодо показників, використаних для обрахунку вартості витрат на грошове забезпечення, показники витрат на продовольче забезпечення відповідача, показники витрат на речове забезпечення відповідача, показники фактичних витрат житлово-комунальних послуг і вартості енергоносіїв, а також підтверджуючі документи до них.

Відповідно до довідки розрахунку від 02.02.2018 року № 2544 вбачається, що відповідача ознайомлено з розрахунком заборгованості, на звороті якої відповідач власноруч виклав зобов`язання щодо відшкодування зазначеної суми розрахунку протягом року з дати написання цього зобов`язання.

Під час розгляду справи відповідач не оскаржував та не спростовував доводи в частині вірності нарахованої суми витрат, пред`явлену до стягнення.

Посилання відповідача щодо недоведеності обставин службової невідповідності щодо нього суд зазначає наступне.

Відповідно до п.147 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента від 01.07.2015 № 463, якщо курсант навчального закладу Держспецзв`язку незадовільно склав іспити під час екзаменаційної сесії або випускних випробувань, не має бажання продовжувати навчання, а також у разі його відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчального закладу Держспецзв`язку. За потреби у разі звільнення військовослужбовця зі служби через службову невідповідність може проводитися службове розслідування.

Підставою для прийняття наказу від 26.01.2018 № 16-ст слугувало те, що відповідачем не виконано індивідуальний навчальний план та отримано незадовільну оцінку

При цьому, наказ від 26.01.2018 № 16-ст «Про особовий склад» є чинним та в установленому порядку відповідачем не оскаржувався, що достовірно установлено судом в судовому засіданні та підтверджено самим ОСОБА_1 під час розгляду справи. Отже, такий наказ підтверджує юридичний факт звільнення відповідача з військової служби через службову невідповідність.

Таким чином, такі посилання про ненадання належних та допустимих доказів позивачем в чому полягає службова невідповідність ОСОБА_1 не беруться судом до уваги та, поряд з цим, слід зауважити, що такі заперечення відповідача по суті судом не аналізуються та не надається оцінка, оскільки вони не є предметом даної справи.

Крім того, твердження останнього про те, що він не мав повної цивільної дієздатності та згоди батьків на підписання контракту, є неприйнятними, оскільки таке твердження повністю спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, та в ході розгляду справи судом встановлено, що контракт, підписаний сторонами є чинним, недійсним не визнавався.

Також, в матеріалах справи міститься копія письмових заяв батьків відповідача від 18.06.2015, відповідно до яких вони зазначають про те, що в разі вступу їх сина до ВНЗ Держспецзв`язку вони зобов`язуються сприяти належному ставленню його до навчання, дотримання ним службової дисципліни та внутрішнього розпорядку навчального закладу. (т.4 а.с.164)

В ході розгляду справи судом було допитано свідків, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що ОСОБА_1 мав незадовільні оцінки в навчанні. Також, було зазначено, що батьки були обізнані про те, що ОСОБА_1 навчався в Державному закладі «Інститут спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та про наявність обставин відрахування в зв`язку з неуспішністю в навчанні. Також були обізнані про обов`язок повернення коштів у разі такого відрахування. Зокрема, під час навчання ОСОБА_6 було проведено з батьком відповідача бесіди, в яких неодноразово повідомлялось про обов`язок відшкодування витрат на навчання у разі відрахування ОСОБА_1 з інституту.

Також, допитаний в якості свідка батько відповідача, ОСОБА_7 , зазначив, оскільки сам був колишнім військовослужбовцем приймав активну участь як у вихованні, так і в навчанні сина. Майже щотижня відвідував вищий навчальний заклад з метою контролю останнього щодо успіхів у навчанні. Повідомив, що знав про проблеми в навчанні сина та здійснював заходи щодо переведення його до іншого навчального заходу. При цьому, судом установлено, що відповідач не виявляв бажання щодо переведення та заяви не подавав, що також було зазначено ОСОБА_1 в судовому засіданні.

В судовому засіданні як відповідачем так і його батьком було зазначено, що рішення про відрахування не оскаржувалось.

ОСОБА_7 , окрім цього, підтвердив, що ним підписувалась заява від 18.06.2015, відповідно до якої убачається про обізнаність щодо зарахування ОСОБА_1 до Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації на підставі контракту.

Матір відповідача, ОСОБА_8 , допитана в якості свідка, зазначила, що їй було відомо про вступ сина на бюджетну форму навчання при Київському політехнічному інституті, про укладання контракту їй не відомо та згоду не надавала, про наявність її підпису в заяві від 18.06.2015 вказала на схожість, однак за спливом часу не може згадати про такий факт підписання.

Суд, надавши оцінку показам свідків, приймає до уваги факти, що містять їх свідчення, пояснення яких не викликає у суду сумніву щодо їх достовірності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено, що відповідач у період з 01.08.2016 по 26.01.2018 навчався в Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», знаходився на повному матеріальному забезпеченні, та був звільнений через службову невідповідність, в зв`язку з чим має відшкодування витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, та стороною відповідача доводи позову належними та допустимими доказами не спростовано, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 293, 296 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України задовольнити повністю.

2. Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (реквізити для сплати: , р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, ДКСУ в м. Києві) витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням в Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Сікорського» у період з 01.08.2016 по 26.01.2018 у сумі 199 469 (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 74 копійки.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Позивач: Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (03680, м. Київ, вул. Солом`янська, 13, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України із урахуванням п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко

Повний текст рішення складено 18.06.2020.