Справа № 219/3842/20
Суддя: Любчик О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3842/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Єлісеєвої С.Є., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 березня 2020 року в першій половині дня, позивач рухався на своєму автомобілі по автодорозі Н-20, на в`їзді у м. Краматорськ та був зупинений працівниками поліції, які повідомили про підозру у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, а саме перевищення встановленої ПДР швидкості руху. Проте, позивач заперечив цей факт, оскільки при в`їзді у місто він знизив швидкість до дозволених меж та поперед нього їхав інший автомобіль. Після повідомлення працівниками поліції про розгляд справи на місці, він попросив надати протокол та зрозуміти в чому його звинувачують та надання пояснень. Поліцейські повідомили, що протокол не складається. На запитання про докази правопорушення, відповіді від поліцейських не отримав. Оскільки, на думку позивача, поліцейські не збирались дотримуватись законодавства та налаштовані були чинити перешкоди в реалізації позивачем прав, передбачених ст. 268 КУпАП, тому він подав клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення для розгляду справи захисника. Під розпис він отримав повідомлення про розгляд справи 25.03.2020. У подальшому позивачем було укладено угоду із захисником Дейнекою О.Ю., з інформації якого 13.04.2020 він дізнався, що 30.03.2020 поліцейськими прийнято рішення відносно нього. Крім того, захисник повідомив, що ним електронною поштою було подано клопотання про відкладення розгляду справи 30.03.2020, оскільки запроваджено карантинні обмеження, відсутнє міжміське сполучення, а також у зв`язку з тим, що патрульна поліція через карантинні заходи особистий прийом громадян та документів не веде. Про перенесення розгляду справи на 30.03.2020 позивача не повідомляли. 10.04.2020 на електронну пошту захисника відправлена відповідь командира батальйону, який заперечив надходження клопотання про відкладення розгляду справи 30.03.2020 та повідомив про прийняття стосовно позивача рішення та про направлення копії постанови на адресу адвоката. Зазначає, що станом на час подання позову ним не отримано постанову. Вважає, що уповноваженою особою суб`єкта владних повноважень проігноровано вимоги ст. 268, 280 КУпАП, оскільки не повідомлено позивача про розгляд справи, внаслідок чого його позбавлено можливості знати обставини справи, приймати участь у розгляді справи, давати пояснення та надавати докази, користуватися правовою допомогою. Поліцейськими не з`ясовані всі обставини справи та незаконно прийнято рішення. Із спірною постановою позивач не погоджується, оскільки, вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття постанови поліцейським були допущені суттєві порушення норм процесуального права, якими встановлено порядок провадження та розгляду справ про адміністративні правопорушення, внаслідок чого, позивач незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності. У зв`язку з чим, просить скасувати постанову серії ЕАК № 2318821 від 30.03.2020 року.

Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року у судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням позивача з метою надання ним додаткових доказів.

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача, будучи повідомленою про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що повністю заперечує проти позову, оскільки спірна постанова винесена законно на підставі отриманих доказів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001007), який дозволений у використанні при фіксуванні порушень ПДР, а саме швидкісного режиму. Так, під час несення служби в м. Краматорськ на автодорозі АН-20 10 км, 21.03.2020 екіпажем патрульної поліції за допомогою вищевказаного лазерного вимірювача було виявлено, що водій транспортного засобу MERCEDES BENZ VITO, номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більше, ніж на 20 км/год, а саме, рухався зі швидкістю 80 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Водія було зупинено, працівник поліції представився та попросив пред`явити документи, визначені у п. 2.4а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП поліцейським було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів стосовно позивача. Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про перенос розгляду справи, у зв`язку з тим, що хоче скористатися правовою допомогою. Інспектором патрульної поліції дане клопотання було задоволено та перенесено розгляд справи на 25.03.2020 року, проте у назначений час захисником особи Дейнекою О.І. було заявлено клопотання про перенос розгляду справи на 30.03.2020 року у зв`язку з тим, що йому потрібен час для ознайомлення з матеріалами справи. Дане клопотання було знов задоволено інспектором патрульної поліції та під підпис вручено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, де чітко було зазначено день та час розгляду справи, а саме 30.03.2020 року о 08.00 годині. Розгляд справи відбувся 30.03.2020 року у визначений час. Водій ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися до БПП в м. Краматорськ, хоча про час та місце розгляду були сповіщені належним чином, згідно ст. 268 КУпАП, тому постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП була винесена у відсутності позивача. Твердження ОСОБА_1 що у зв`язку із розглядом справи без його участі він був позбавлений більшості наданих йому прав, не відповідають обставинам справи, оскільки, ОСОБА_1 21.03.2020 року було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Крім того, ОСОБА_1 скористався правом звернення до суду з позовом про скасування прийнятого поліцейським рішення. Тому, права останнього не було порушено. Клопотання захисника від 29.03.2020 року про неможливість прибуття ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у зв`язку з розповсюдженням вірусу СОVID-19 не надходило до інспектора. Таким чином, розгляд справи відбувся згідно чинного законодавства України.

Позивачем надано пояснення на відзив, з якого вбачається, що відзив відповідача не містить відомостей, чому в порушення вимог діючого законодавства позивача було позбавлено права на захист, приймати участь у розгляді справи, надати пояснення та докази. Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення з зазначенням відомостей передбачених ст. 256 КУпАП не складався, позивач взагалі був позбавлений можливості знати вчинення якого правопорушення йому закидається та за яких обставин. Крім того, він був позбавлений можливості ознайомитися з інформацією щодо назви та моделі приладу, яким здійснювались заміри швидкості, його тактико-технічними характеристиками, технічним станом, наявністю документів про проведення приладом калібровки чи іншої перевірки. З цими даними позивача не було ознайомлено на місці зупинки. На клопотання захисника надійшов лист з зазначенням додатку: матеріали на 1 диску. Проте, компакт диск фактично не направлявся і не помістився би в конверт з листом, що підтверджує той факт, що права на захист істотно порушені і до отримання постанови будь-якої інформації та матеріалів позивач та його захисник не отримували. Це перешкодило будувати позицію захисту, зібрати додаткові матеріали, вчинити дії спрямовані на захист. Крім того, відзив відповідача не містить пояснень, чому позивачу не була направлена повістка в порядку і строки передбачені ст. 277-2 КУпАП, яка свідчить про належне повідомлення про час та місце розгляду справи та надає право залишити робоче місце і поїхати до відділу поліції. Вважає, що повістку не могли направити, оскільки на місці зупинки місце проживання позивача не було з`ясовано. Це підтверджується тим, що навіть у постанові зазначили лише місце реєстрації позивача на окупованій російськими терористами території у місті Ясинувата. Окрім іншого, постанова взагалі не мотивована. Так, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи взагалі не встановлено, яка особа була за кермом. Якими доказами закріплено, що саме позивач керував транспортним засобом в момент зупинки. Не з`ясовані посадовою особою, яка розглядала справу і інші обставини, передбачені цією нормою права. Всі наведені порушення вказують на той факт, що розгляду передбаченому КУпАП не відбувалося, можливості реалізувати права позивачу не надано, постанова винесена всупереч вимог діючого законодавства. Такі дії посадових осіб є явно незаконними, а тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство України, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов до такого висновку.

Спірним у вказаній справі є правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що постановою інспектора поліції роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Єрмолаєва Євгена Юрійовича серії ЕАК № 2318821 від 30 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Як вбачається із спірної постанови, 21 березня 2020 року, 10:44:58 (м. Краматорськ, ТРАСАН-20 10 км 342 м) ОСОБА_1 керуючи т/з Mercedes Benz Vito, державний номер НОМЕР_1 , перевищив встановленні обмеження руху більше, як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 80 км/год. (швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TRUCAM), чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статтях 72, 73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу на те, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.2 ст.77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Мотиви суду стосовно доведеності вчинення відповідачем адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 12.9 ПДР України водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За приписами п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За унормуванням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Статтею 31 цього Закону передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, надано докази вчинення правопорушення у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції № 1395.

Судом досліджено наданий відповідачем оптичний диск, на якому мається відеозапис та фотознімки, здійснені приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС001007, на якому зафіксовано, що саме автомобіль позивача Mercedes Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год. о 10 годині 43 хвилини 21.03.2020 року у м. Краматорськ АШ Н-20, що свідчить про порушення позивачем правил дорожнього руху щодо швидкісного обмеження.

Крім того, факт порушення позивачем п. 12.4 ПДР підтверджується фото з приладу TruCam LTІ 20/20 № ТС001007 (а.с 27).

Щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 ТС001007.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб та номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на прилади встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450м інспектором патрульної поліції виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього інспектор відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Таким чином, наявність порушення позивачем вимог ПДР підтверджена належними та допустимим доказами.

Стосовно доводів позивача щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що у відповідності до ст. 258 КУпАП протоколи у даній категорії справ не складаються.

Мотиви суду стосовно доводів позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття рішення про накладення стягнення на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи 21.03.2020 року позивачем поліцейському Єрмолаєву Є.Ю. , який розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці, подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення до справи захисника (а.с.29).

Вказане клопотання поліцейським було задоволено та розгляд справи перенесено на 15.30 год. 25.03.2020, вручено позивачу під розпис повідомлення (а.с. 30).

З відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що 25.03.2020 до приміщення відділу поліції за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, 20 прибув захисник Дейнека О.І., який також подав клопотання про відкладення розгляду справи стосовно позивача з метою необхідності ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання захисника було задоволено та розгляд справи відкладено на 08.00г. 30.03.2020 та останньому вручено під розпис повідомлення (а.с. 31).

У повідомленнях позивачу та захиснику роз`яснено наслідки неявки та вимоги ст. 268 КУпАП.

Стосовно доводів позивача щодо неврахування працівником поліції клопотання захисника від 29.03.2020 про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину у зв`язку із розповсюдженням вірусу COVID-19 та неповідомлення позивача про дату та час розгляду справи, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач заперечує проти надходження вказаного клопотання до поліцейського. Крім того, із наданого позивачем скріншоту з поштової скриньки не вбачається, що клопотання отримано управлінням поліції (а.с. 49).

Суд звертає увагу, що на бланках офіційних документів відповідача зазначена офіційна адреса електронної пошти e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 23), а з скріншоту з поштової скриньки адвоката Дейнека О.І. вбачається, що клопотання направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про ненадходження клопотання до поліції зазначено у листі відповідача, адресованого адвокату Дейнека О.І. від 10.04.2020 (а.с. 13). Доказів щодо належності вказаної поштової адреси відповідачу та направлення відповідачу клопотання від 29.03.2020 суду не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 не передбачено продовження строків розгляду справи про адміністративне правопорушення на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, а отже, подання клопотань про відкладення розгляду справи з підстав запровадженого карантину є безпідставним, в т.ч. враховуючи також ті обставини, що захисник Дейнека О .І . знаходиться у м. Краматорськ, тобто у місті розташування відповідача.

Суд відхиляє доводи позивача щодо порушення поліцейським КУпАП стосовно завчасного повідомлення позивача про дату та час розгляду справи, оскільки позивач і його захисник були належним чином і у спосіб, передбачений процесуальним законодавством повідомлені про розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с.30-31).

Отже, посадова особа працівник поліції діяв добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та своєчасно, протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що позивач не довів незаконність постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, складеної відповідачем відносно нього, а наявні в справі докази вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже, відповідачем, який діяв у межах наданих повноважень та у визначений законом спосіб, правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд дійшов висновку про правомірність спірної постанови відповідача, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 245, 246, 255, 271, 272, 286, КАС України, суд,

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам справи, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.В. Любчик