Справа № 592/15895/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 р. Справа № 592/15895/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2020 (суддя Хитров Б.В., вул.Герасима Кондратьєва,159, м.Суми, 40021, повний текст складено 13.02.20) по справі № 592/15895/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС України

про скасування постанови про накладення адміністраивного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Сумської митниці ДФС України (далі відповідач), в якому просила скасувати постанову про порушення митних правил № 0301/80500/19 від 25.09.2019.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2020 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції вирішив із тексту ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.02.2019 у справі № 592/3163/19, якщо транспортний засіб конфісковано у ОСОБА_2 , то це безумовно свідчить про те, що позивач його передала та що нею було використано автомобіль марки Mercedes-Benz ML 400, р/н НОМЕР_1 , стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів під час його ввезення 24.08.2018 на митну територію України в режимі «транзит», в інших цілях ніж ті, у зв`зку із якими було надано такі пільги, а саме передано іншим особам ( ОСОБА_2 ) та розукомплектовано. Таким чином, позивач вважає, що в ході судового розгляду не доведено факту передачі автомобіля ОСОБА_2 та використання ним автомобіля для власних потреб. Також позивач вважає недоведеним факт розукомплектації, посилаючись на те, що на автомобілі було лише знято частину обладнання для подальшого ремонту, яке на час огляду знаходилося в автомобілі, а не з метою, наприклад реалізації тощо. Крім того, позивач послався на необхідність скасування оскаржуваної постанови на підставі ст. 531 Митного кодексу України (далі МК України) у зв`язку з неправильною кваліфікацією, а саме передання іншим особам та розукомплектування транспотртного засобу слід кваліфікувати за ст. 469 та/або ст. 470 МК України. Позивач також зазначив, що судом не вивчено питання пропуску строку накладення адміністративного стягнення в справі. Крім того, суд першої інстанції не враховував те, що постанова від 25.09.2019, якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, прийнята відповідачем за відсутністю позивача та її адвоката, всупереч вимог ст.ст.498,526. На час розгляду справи митним органом ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 17.09.2019 по 26.09.2019.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 відкрито апеляційне провадження по справі, закінчено підготовку до розгляду, призначено справу у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до положень ч.2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства ( далі - КАС України).

Від позивача надійшла заява від 16.06.2020 про розгляд справи у її відсутність та відмову від заявленого раніше клопотання про виклик свідка.

Відповідно до положень ч.3 ст.268 КАС України справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухваши суддю - дововідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

24.08.2018 на митну територію України через митний пост «Юнаківка» Сумської митниці ДФС гр. ОСОБА_1 був ввезений легковий автомобіль Mercedes-Benz ML 400, р/н НОМЕР_1 , в митному режимі «транзит» та після зазначеного часу з території України не вивозився.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.02.2019 конфісковано у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб марки Mercedes-Benz ML 400, д.н.з. НОМЕР_1 , він код кузову НОМЕР_2 , у неробочому стані, в дохід держави.

29.03.2019 Сумською митницею ДФС України складено протокол про порушення митних правил №301/80500/19 відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України.

25.09.2019 Сумською митницею ДФС України ухвалено постанову в справі про порушення митних правил №0301/80500/19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 2291337,54 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Як слідує із фабули оскаржуваної постанови, фактичною підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що ОСОБА_1 використано автомобіль Mercedes-Benz ML 400, р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів під час його ввезення 24.08.2018 на митну територію України в режимі «транзит», в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, а саме передано іншим особам та розукомплектовано, чим скоєно митне правопорушення, передбачене ст.485 МК України.

Згідно ч. 1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені зокрема ст. 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Відповідно до положень частини 1 статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Разом з тим, статтею 498 МК України до прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, крім іншого, віднесено право на прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, в наведених нормах законодавства чітко закріплено обов`язок органу доходів і зборів вручити (надіслати) особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, примірник протоколу про порушення митних правил, в якому, крім іншого, зазначаються час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а у випадку неповідомлення зазначеної інформації під час вручення протоколу - проінформувати поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

При цьому, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, справа про таке порушення може бути розглянута лише в разі, якщо є докази її своєчасного повідомлення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зазначений висновок відповідає правові позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 по справі № 320/4759/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про порушення митних правил №301/80500/19 від 29.03.2019 відносно ОСОБА_1 складено без участі позивача, її захисника, свідків, понятих та не містить відомостей про отримання позивачем його примірника, оскільки підписаний лише посадовою особою митного органу, що його склала.

На підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил відповідачем, на вимогу суду апеляційної інстанції, надано копію повідомлення про призначення до розгляду справи на 25.09.2019 о 11:00 год

Доказів направлення такого повідомлення поштовим відправленням із повідомленням про вручення відповідачем не надано, а копія фіскального чеку, яка подана відповідачем з метою підтвердження направлення такого листа не містить інформації про те, який саме документ був вкладений у поштове відправлення, що було надіслане засобами поштового зв`язку 19.09.2019.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність ОСОБА_1 під час складення протоколу про порушення митних правил №301/80500/19 від 29.03.2019, а також законодавчо визначений обов`язок митного органу проінформувати позивача про розгляд справи за наслідками його складення поштовим відправленням з повідомленням про вручення, колегія суддів визнає обґрунтованим твердженням апелянта про те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вручення позивачу копії протоколу, своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи про порушення митних правил під час судового розгляду не встановлено та відповідачем не надано, а тому позивач була позбавлена можливості з`явитися до митного органу та надати пояснення з обставин правопорушення та докази на спростування викладених в ньому обставин .

Крім того, згідно довідки КНП «Клінічний пологовий будинок Пресвятої Діви Марії» Сумської міської ради, копія якої міститься у матеріалах справи, позивач з 17.09.2019 по 26.09.2019 перебувала на лікуванні у гінекологічному відділені, що також свідчить про неможливість ОСОБА_1 прибути 25.09.2019 до митного органу для надання пояснень та доказів.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище зазначені обставини справи та положення правових норм колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил №0301/19 від 25.09.2019 у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження вручення позивачу копії протоколу, своєчасне сповіщення про час, місце та дату розгляду справи про порушення митних правил, що є порушенням ст.498, 526 МК України.

Посилання митного органу на належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки належним підтвердженням надіслання особі рекомендованого листа є або отримане відправником повідомлення про вручення поштового відправлення, або цей лист, повернутий відправнику оператором поштового зв`язку із зазначенням причин, що унеможливлює виконання ним своїх обов`язків щодо надання послуг. Проте таких доказів відповідачем не надно під час судового розгляду.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2020 по справі № 592/15895/19 скасувати

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про порушення митних правил № 0301/80500/19 від 25.09.2019 стосовно ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 16.06.20.