Справа № 520/3101/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"17" червня 2020 р. № 520/3101/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанська Я.В.

представника позивача - Братовченко М.А.,

представника відповідача - Виноградова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом Харків" (61000, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 94 "А", )
до Головне управління ДПС у Харківській області
про скасування вимоги ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодом Харків", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.12.2019 р. №5 на суму 33077,84 гривень та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 23.12.2019 року на суму 16538,92 гривень.

2. Стягнути з Відповідача суму судових витрат.

В обгрунутвання позову зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.12.2019 р. №5 на суму 33077,84 гривень та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 23.12.2019 року на суму 16538,92 гривень є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.12.2019 р. №5 на суму 33077,84 гривень та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 23.12.2019 року на суму 16538,92 гривень є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що з 20.11.2019р. по 30.11.2019р. відповідачем було проведено фактичну перевірку з питань дотримання ТОВ «АВТОДОМ ХАРКІВ» законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки було : складено акт № 988/20-40-33-05-07/33207174 від 02.12.2019р. яким встановлено порушення позивачем п.1, п.5 ст.8, п.1 ст.7, п.п. 2.1. п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон), п.8 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженою наказом Міністерства : фінансів України № 449 від 20.04.2015р. (далі Інструкція 449), допустило заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 33077,78 гривень.

10.12.2019р. позивачем на вище зазначений акт було подано заперечення № 138, але керівником Відповідача ці заперечення не були прийняті до уваги під час винесення рішення за перевіркою.

На підставі зазначеного акту перевірки було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.12.2019р. № 5 на суму 33077,84 гривень (далі вимога) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 23.12.2019р. на суму 16538,92 гривень (далі рішення).

Позивач не погодився із зазначеними вимогою та рішенням і оскаржив дії відповідача в адміністративному порядку відповідно до ст.25 Закону та розділу IV Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затв. наказом Мінфіна №1124 від 09.12.2015р.

Рішенням № 4705/6/99-00-08-06-01-06 від 06.02.2020р. Державна фіскальна служба України відмовила позивачу у задоволенні скарги.

Суд зазначає, що підставою для вишення спірних рішень є висновки відповідача про те, що позивач в порушення п.1, п.5 ст.8, п.1 ст.7, п.п. 2.1. п.2 ст.6 Закону та п.8 розділу III Інструкції 449, допустило заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 33077,78 гривень, а саме, що позивач не мав права нараховувати ЄСВ за ставкою 8,41% стосовно трьох своїх співробітників, тому що на час перевірки не мав засвідчених копій довідок МСЕК на цих співробітників про присвоєння відповідної групи інвалідності і, відповідно, на мало правових підстав для нарахування єдиного внеску за ставкою 8,41%.

Судом встановлено, що у 2017 році та 2018 році трьом співробітникам позивача медико-соціальною експертною комісією було встановлено інвалідність, про що було видано відповідні довідки та позивач почав нараховувати ЄСВ по цим трьом співробітникам за ставкою 8,41%, а, саме:

- відносно ОСОБА_1 з 09.10.2018р.; відносно ОСОБА_2 з 07.11.2018р.; відносно ОСОБА_2 з 01.11.2019р.;

- відносно ОСОБА_3 з 01.12.2017р.

Також судом встановлено та зазначена обставина не заперечувалась сторонами по справі, що особи зазначені вище мали інвалідність, є працівниками позивача, а позивач увесь цей час мав у своєму розпорядженні копії довідок МСЕК про визначення відповідного ступеню інвалідності вище зазначеним особам, в тому числі на час фактичної перевірки.

Суд зазначає, що згідно преамбулою Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Ч. 2 ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що виключно цим Законом визначаються:

принципи збору та ведення обліку єдиного внеску;

платники єдиного внеску;

порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску;

розмір єдиного внеску;

орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність;

склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Суд аналізуючи в сукупності вище зазначені положення приходить до висновку, що законодавцем чітко визначено, що саме лише Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" регулюються відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок для підприємств, установ і організацій, фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, в яких працюють особи з інвалідністю, встановлюється у розмірі 8,41 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску для працюючих осіб з інвалідністю.

Суд аналізуючи положення вище зазначеної статті зазначає, що єдиним критерієм сплати єдиного внеску у розмірі 8,41 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску для працюючих осіб є наявність працюючої особи з інвалідністю.

Враховуючи вище викладене, оскільки як було зазначено вище сторонами не заперечувався факт, що у позивача працюють особи з інвалідністю суд приходить до висновку, що ТОВ «АВТОДОМ ХАРКІВ» правомірно нараховувало єдиний внесок трьом своїм співробітникам з інвалідністю за ставкою 8,41%, , а вимога Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.12.2019 р. №5 на суму 33077,84 гривень, та рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 23.12.2019 року на суму 16538,92 гривень винесено з порушенням норм чинного законодавства України та підлягають скасуванню.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем пункту 8 розділу III Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449) якою встановлено, що підтвердженням встановлення працівнику інвалідності є завірена копія довідки до акта огляду в медико-соціальній експертній комісії про встановлення групи інвалідності. Завірення копії довідки здійснюється безпосередньо підприємством, установою або організацією, зазначеними в абзацах другому, п`ятому-сьомому підпункту 1 пункту 1 розділу II цієї Інструкції. Нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених пунктами 6-8 цього розділу, здійснюється з дати встановлення групи інвалідності (але не раніше одержання завіреної копії довідки до акта огляду в медико-соціальній експертній комісії) та закінчується датою припинення інвалідності.

Вище зазначене посилання суд вважає необґрунтованим оскільки як вже зазначалось судом вище згідно вимог Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

В даному випадку Законом чітко визначено, що підставою для застосування спірної норми є лише є наявність працюючої особи з інвалідністю.

Також суд зазначає, що ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачено застосування відповідних її положень лише в контексті з положеннями Інструкції № 449

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом Харків" (61000, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 94 "А", ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.12.2019 р. №5 на суму 33077,84 гривень.

Скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 23.12.2019 року на суму 16538,92 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом Харків" сплачений судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19 червня 2020 року.

Суддя Спірідонов М.О.