Справа № 826/4103/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2020 року

Київ

справа №826/4103/18

адміністративне провадження №К/9901/5167/19, К/9901/16407/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістемінжинірінгменеджмент»

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 (Суддя Головань О.В.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 (Головуючий суддя Ключкович В.Ю., судді: Беспалов О.О., Сорочко С.О.)

у справі № 826/4103/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістемінжинірінгменеджмент»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сістемінжинірінгменеджмент» (далі - позивач, ТОВ «Сістемінжинірінгменеджмент») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.01.2018 №, № , № .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.01.2018 № в частині 1 364 183 грн основного зобов`язання та штрафних санкцій в розмірі 341 045, 75 грн, № - повністю. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмовлених позовних вимог, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 в частині відмовлених позовних вимог і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки судів попередніх інстанцій про ненадання позивачем документів на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Плюс Континент» є помилковими, оскільки позивачем було надано частину документів та надано список вилучених документів працівниками правоохоронних органів. Такі документі були надані до суду апеляційної інстанції, однак суд апеляційної інстанції без жодних правових обґрунтувань не прийняв такі документи.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судами не враховано, що позивачем не було надано до перевірки документів по взаємовідносинах з ТОВ «Плеяда Сіті». У оскаржуваній постанові судом апеляційної інстанції безпідставно прийняті надані позивачем докази по взаємовідносинах позивача з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка». Суд перейняв на себе повноваження податкового органу, надавши оцінку первинним документам, які не були надані під час перевірки.

Крім того, обґрунтування, наведені відповідачем у касаційній скарзі, містять вимоги здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи, а також додатково перевірити докази, що не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції).

Позивач у відзиві на касаційну скаргу проти доводів податкового органу заперечує, просив касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМІНЖИНІРІНГМЕНЕДЖМЕНТ" (код 37441935, місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Польова, 21, літ.А, блок Е), зареєстроване в якості юридичної особи 16.12.2010 р., перебуває на обліку в якості платника податків у ДПІ у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

18.09.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві було вручено під розписку представнику позивача запит №б/н "Про надання інформації та документів для перевірки "Щодо надання інформації та їх документального підтвердження стосовно проведення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам із ТОВ "Плюс Континент" за період з 01.08.2016 по 31.10.2016, ТОВ "Плеяда Сіті" за період з 01.02.2017 по 28.02.2017.

Листом від 21.09.2017 за №17/9-163 позивачем надано відповідь, згідно якої було повідомлено про неможливість надання документів у зв`язку із їх крадіжкою.

19.09.2017, 20.09.2017, 21.09.2017 та 22.09.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві складено акти про відсутність первинних документів на запит від 18.09.2017.

22.09.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві було складено акт № 921/26-15-14-04-04 про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СІСТЕМІНЖИНІРІНГМЕНЕДЖМЕНТ" та перенесення термінів, доповідну записку, наказ від 22.09.2017 р. №9655 "Про перенесення строку проведення розпочатої документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СІСТЕМІНЖИНІРІНГМЕНЕДЖМЕНТ" та лист від 22.09.2017 на адресу позивача, в якому зазначено, що відповідно до абз. 2 п.44.5 ст. 44 Податкового кодексу України посадові особи товариства зобов`язані відновити втрачені документи протягом 90 днів до 20.12.2017 року, який вручено під розписку 22.09.2017 представнику ТОВ "СІСТЕМІНЖИНІРІНГМЕНЕДЖМЕНТ" Кадочніковій К.Ю.

21.12.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві було вручено під розписку представнику позивача запит №б/н "Про надання інформації та документів для перевірки" щодо надання інформації та їх документального підтвердження стосовно проведення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам із ТОВ "Плюс Континент" за період з 01.08.2016 по 31.10.2016, ТОВ "Плеяда Сіті" за період з 01.02.2017 по 28.02.2017.

Листом від 21.12.2017 за № 17/12-234 позивачем надано відповідь, згідно якої повідомлено, що у зв`язку із зміною офісного приміщення неможливо надати документи та зазначено у прохальній частині щодо перенесення перевірки.

21.12.2017 відповідачем було складено акт №1277/26-15-14-04-04 про ненадання первинних документів для проведення перевірки.

На підставі наказів від 15.09.2017 №9286 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки", від 22.09.2017 №9655 "Про перенесення строку проведення розпочатої документальної позапланової виїзної перевірки", підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМІНЖИНІРІНГМЕНЕДЖМЕНТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства у взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс Континент" за серпень, вересень, жовтень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Плеяда Сіті" за лютий 2017 року, про що складено акт перевірки від 29.12.2017 №939/26-15-14-04-04/37441935.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМІНЖИНІРІНГМЕНЕДЖМЕНТ"

- пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 705 633,00 грн, в т.ч. по періодах за вересень 2016 року на суму 65 427,00 грн, за жовтень 2016 року на суму 2 212 636,00 грн, за листопад 2016 року на суму 11 268,00 грн, за грудень 2016 року на суму 52 119,00 грн., за лютий 2017 року на суму 1 364 183,00 грн; та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 386 017,00 грн. (у т.ч. за лютий 2017 року на суму 386 017,00 грн.);

- пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України.

За наслідками перевірки Головним управлінням ДФС у місті Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 17.01.2018:

- № , яким до позивача на підставі п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України застосовано штраф з податку на додану вартість у сумі 510,00 грн. у т.ч. за штрафними санкціями;

- №, яким позивачу на підставі п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3 705 633,00 грн - за основним платежем та 926 408,25 грн - за штрафними санкціями;

- № , яким позивачу на підставі п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на додану вартість у розмірі суми 386 017,00 грн.

Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що матеріалами справи підтверджується належним чином та в повному обсязі виконання укладених позивачем зі своїм контрагентом ТОВ «Плеяда Сіті» правочинів та правомірності висновків податкового органу щодо непідтвердження позивачем взаємовідносин позивача з ТОВ «Плюс Континен-т», враховуючи ненадання до перевірки первинних документів.

Судами встановлено, що визначена згідно податкового повідомлення-рішення від 17.01.2018 № сума податкового зобов`язання з ПДВ 3 705 633,00 грн. становить добуток сформованих податкових кредитів позивача з обома контрагентами 2 341 450 грн. (ТОВ "Плюс Континент") та 1 750 200 грн. (ТОВ "Плеяда Сіті") за вирахуванням 386 017 грн. від`ємного значення ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Плеяда Сіті" (за рахунок якого сформовано податкове повідомлення-рішення від 17.01.2018 №).

Відтак, суди прийшли до висновку, що про задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідолмення-рішення від 17.01.2018 № в частині 1 364 183 грн основного зобов`язання та штрафних санкцій в розмірі 341 045, 75 грн, № - повністю.

Колегія суддів суду касаційної інстанції частково погоджується з такою позицією судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати оформлені належним чином податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, що товариство мало фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ "Плеяда Сіті".

За наслідками господарських операцій з ТОВ "Плеяда Сіті" були належним чином оформлені на ім`я позивача та передані позивачу податкові накладні, які були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку.

В підтвердження виконання умов зазначеного вище договору позивач надав додаткову угоду №1 від 23.12.2016 до договору №2/02 від 31.03.2016, додаткову угоду №2 від 17.03.2017 до договору №2/02 від 31.03.2016, додаткову угоду № 3 від 04.04.2017 до договору №2/02 від 31.03.2016, специфікацію №2 від 23.12.2016 до договору №2/02 від 31.03.2016, рахунок на оплату №3 від 23.01.2017, видаткову накладну №6 від 15.02.2017, рахунок на оплату №4 від 23.01.2017 р., видаткову накладну №7 від 15.02.2017 р., рахунок на оплату №5 від 23.01.2017, видаткову накладну №8 від 15.01.2017, рахунок на оплату №6 від 23.01.2017, видаткову накладну від 15.01.2017, рахунок на оплату №7 від 23.01.2017, видаткова накладна №10 від 15.02.2017, рахунок на оплату №8 від 23.01.2017, видаткова накладна №11 від 15.02.2017, експрес накладна №8246 про відправлення вантажу, довіреність №114 від 14.02.2017. на отримання вантажу, рахунок на оплату №21 від 22.02.2017, видаткова накладна №23 від 15.03.2017, рахунок на оплату №20 від 22.02.2017, видаткова накладна №22 від 15.03.2017, рахунок на оплату №19 від 22.02.2017, видаткова накладна №21 від 15.03.2017, рахунок на оплату №18 від 22.02.2017, видаткова накладна №20 від 15.03.2017, рахунок на оплату №17 від 22.03.2017, видаткова накладна №19 від 15.03.2017, рахунок на оплату №16 від 22.02.2017, видаткова накладна №18 від 15.03.2017, експрес накладна №7028 про відправлення вантажу, довіреність №199 від 13.03.2017 р. на отримання вантажу.

Згідно наданих копій специфікацій до вказаного договору позивачем поставлено на адресу покупця, зокрема, комплекти оптичних та освітлювальних приладів у складі - лампи, світофільтри, вентилятори, розсіювачі, що, в свою чергу, придбавалися позивачем у ТОВ "Плеяда Сіті" згідно долучених до матеріалів справи копій договору купівлі-продажу від 27.02.2017 №17/02-05-01, специфікацій до нього, рахунків на оплату, товарно-транспортних накладних та податкових накладних на загальну суму ПДВ 1 750 200,00 грн.

Крім того, правовідносини за договором №2/02 від 31.03.2016 , укладеним між ТОВ "СІМ" та Державним підприємством "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка", були предметом документальної планової виїзної перевірки, проведеної Головним управлінням ДФС у Харківській області у період 21.08.2017 по 03.10.2017 на підставі наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки від 28.07.2017 року №3615, з урахуванням наказу від 15.09.2017 №4896, згідно із п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання.

Судовими рішеннями у справі №820/5998/17, в яких оскаржувалися податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками акта перевірки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка», підтверджено придбання ТОВ "Сістемінжинірінгменеджмент" у ТОВ "Плеяда Сіті" товару та подальшу його реалізацію ДП "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка".

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, що суди попередніх інстанцій не повинні були надавати оцінку документам, наданим позивачем по господарських взаємовідносинах з Державним підприємством "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка", оскільки, на думку суду, такі документи підтверджують подальше використання придбаного у ТОВ "Плеяда Сіті" товару. Вказані обставини входять до предмету доказування в межах даного спору.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Плюс Континент», то колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

За правилами пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України).

Судами попередніх інстанцій встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вперше перевірка була призначена з 18.09.2017 тривалістю 5 робочих днів.

Наказом від 22.09.2017 перенесено строк проведення перевірки з 22.09.2017 до дати відновлення оригіналів документів. Строк для відновлення документів встановлено податковим органом до 20.12.2017. З акта перевірки вбачається, що перевірку позивача закінчено 21.12.2017. Тобто з дати початку перевірки (після відновлення документів) перевірка тривала 1 (один) день.

Разом з тим, 22.12.2017 ухвалою Печерського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції Стельмаша Романа Миколайовича про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю задоволено.

27 грудня 2017 у позивача було вилучено документи, перелік яких визначено додатком до протоколу огляду.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходи з того, що позивачу надано строк для відновлення документів до 20.12.2020. Позивачем надано відповідь про неможливість надання документів 21.12.2020, в той час як ухвала Печерського районного суду м. Києва датована 22.12.2020. Тобто на момент перевірки такі документи повинні бути у відповідача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що абзацом 2 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України надано право платнику податків на надання документів після закінчення перевірки та до прийняття контролюючим органом рішення (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті).

Абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

При цьому, за правилами абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

З системного аналізу вказаних норм, вбачається, що у встановлених законом випадках, право на надання документів зберігається за платником податків протягом 5 днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки.

Надання позивачем документів на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 свідчить про фактичну наявність у позивача таких документів.

Поряд з тим, за наявності в матеріалах справи опису вилучених у позивача документів (а.с. 37-75, Т.2) суди попередніх інстанцій не встановили чи вилучалася у позивача первинна документація по господарських взаємовідносинах позивача з ТОВ «Плюс Континент».

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 у справі №757/64429/17-к про тимчасовий доступ до речей і документів та копія протоколу тимчасового доступу до речей та документів не є належним доказом у справі.

Однак такі висновки судів суд вважає необґрунтованими, позаяк за правилами частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В межах розгляду даної справи, предметом доказування є, серед іншого, встановлення факту об`єктивної неможливості надання позивачем документів, які підтверджували факт реального виконання господарських зобов`язань зі своїми контрагентами, відтак докази надані позивачем на підтвердження зазначених обставин та доводів позивача повинні бути дослідженні судами попередніх інстанцій.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог є передчасними та зроблені без повного встановлення фактичних обставин справи.

Касаційна скарга позивача не містить доводів щодо податкового повідомлення-рішення від 17.01.2018 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн.

Суд касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістемінжинірінгменеджмент» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 у справі № 826/4103/18 щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2018 № в частині грошового зобов`язання 2 341 450 грн - за основним платежем та 585 362,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями скасувати.

Справу направити в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко