Справа № 620/3934/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3934/19 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача з 15.01.2007 по 30.09.2019 на посаді педагога-організатора Козелецького будинку творчості дітей та юнацтва до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівника освіти відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 15.01.2007 по 30.09.2019 на посаді педагога-організатора Козелецького будинку творчості дітей та юнацтва до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівника освіти відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 07.11.2019 пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення», як такій, що має спеціальний стаж роботи не менше 26 років 6 місяців.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 16.08.1989 по 31.10.2006 позивач працювала в Остерській середній школі на посаді вихователя групи продовженого дня та у Козелецькому міжшкільному навчально-виробничому комбінаті на посаді вчителя.

З 01.11.2006 по 14.01.2007 позивач працювала у Козелецькому будинку творчості дітей та юнацтва на посаді культорганізатора та з 15.01.2007 була переведена на посаду педагога-організатора вказаного вище закладу позашкільної освіти.

30.09.2019 позивача було звільнено із займаної посади за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

Наведені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.17-18).

Після звільнення, 07.11.2019 позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного Фонду в Чернігівській області про призначення пенсії за вислугу років, втім, листом від 22.11.2019 (лист вих. № 130/03-23) відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який становить не менше 26 років та шести місяців.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії за вислугу років.

Відповідно до положень пункту "е" статті 55 цього Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Аналогічна правова норма закріплена також у ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 №1841-III (далі - Закон № 1841-IIІ) , якою передбачено, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Разом з цим, згідно з приписами ч.1 ст. 10 Закону України "Про освіту" (далі - Закон №1245-VІIІ) позашкільна освіта є невід`ємною складової системи освіти.

Здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами (ч. 3 ст. 14 Закону № 1245-VІIІ).

Згідно з положеннями ст. 12 Закону №1841-IIІ заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту. Перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.

Козелецький будинок творчості дітей та юнацтва, відповідно до розділу 1 Статуту, затвердженого 29.04.2005, та пункту 1.2. розділу 1 Статуту, затвердженого 18.01.2018 є комплексним закладом позашкільної освіти - складовою системи позашкільної освіти, діяльність якого спрямована на організацію роботи з вихованцями, учнями і слухачами за різними напрямами позашкільної освіти.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, враховуючи наведену норму Закону, а також Положення про позашкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, встановлено, що будинки дітей та юнацтва належать до комплексних закладів позашкільної освіти, а відтак викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, є працівниками освіти та мають право отримання пенсії за вислугу років.

Згідно Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, відносить посаду «педагог-організатор» та «культорганізатора» до педагогічних посад (абзац 3 Переліку 963).

Також, колегія суддів враховує, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спеціальний стаж роботи позивача складає 17 років 2 місяці та 16 днів (визнаний відповідачем) та 12 років 10 місяців та 29 днів (оспорюваний за цим позовом), що є більшим ніж 26 років та шість місяців та є достатнім для призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику.

Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували зазначені висновки суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: