Справа № 640/12008/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Київ № 640/12008/19

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 1, ) з позовом до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12, ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (вул. Волинська, 12, м. Київ, 03151, ) «Про застосування адміністративно-господарських санкцій» від 18 квітня 2019 року №2 відносно застосування до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (вул. Білоруська, 1, м. Київ, 04050, ) штрафу у розмірі 3400,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві Про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 30 травня 2019 року №6 відносно вилучення у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (вул. Білоруська, 1, м. Київ, 04050, ) необґрунтованої виручки у сумі 49 861,55 грн та застосування до Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» штрафу у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки в сумі 49861,55 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки підставами для їх прийняття є документи, оформлені із порушенням вимог закону, застосовано санкції до суб`єкта господарювання, до повноважень якого не віднесено формування і затвердження цін/тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалою суду від 29 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється виконавцями, тобто позивачем, тому саме виконавці визначають рівень ціни, і подають їх на затвердження органу місцевого самоврядування, як уповноваженому органу встановлювати такі ціни/тарифи. В зв`язку із порушенням позивачем вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, до нього були застосовані санкції, передбачені законодавством. Тому підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

22.11.2018 року з Держпродспоживслужби України на адресу відповідача надійшло доручення з копією листа Державної регуляторної служби України від 16.11.2018 року № 11129 з погодженням на проведення позапланової перевірки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з питань дотримання вимог і порядку формування, встановлення та застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Підставою для проведення перевірки стало колективне звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 , що надійшло листом з Антимонопольного комітету України.

Відповідачем було підготовлено Наказ про проведення позапланового заходу (перевірки) від 23.11.2018 року за № 4874 та Направлення на проведення заходу від 23.11.2018 року № 4486.

Предметом здійснення заходу було дотримання порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів), на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з питань викладених у колективному зверненні гр. ОСОБА_1 та інших.

Направлення на проведення перевірки від 23.11.2018 року № 4486 було отримано представником Позивача, про що свідчить відбиток штемпеля від 26.11.2018 року № 6253/3.

За результатами проведення позапланового заходу було складено Акт від 07.12.2019 року №4874-10.

Головним управлінням Держпродспоживслужби було видано Припис про усунення порушень вимог законодавства від 07.12.2018 року № 26.

В Приписі від 07.12.2018 року № 26 зазначалось, що перевіркою встановлено: порушення вимог пункту 7 порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», чим порушено вимоги п. 1, ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» та містилась вимога в триденний термін з моменту виконання припису повідомити Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві про вжиті заходи.

Рішенням про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 30.05.2019 року № 6, позивача було притягнуто до відповідальності, шляхом вилучення у підприємства необґрунтованої виручки у сумі 49 861,55 грн та застосування штрафу у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки.

Крім того, в зв`язку із неповідомленням відповідача про виконання вимог Припису від 07.12.2018 року № 26, ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві було підготовлено Наказ про проведення позапланового заходу (перевірки) від 06.03.2019 року № 1221 та Направлення на проведення заходу від 06.03.2019 року № 1012.

Предмет здійснення вказаного заходу була перевірка виконання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» припису Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 07.12.2018 № 26 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін.

За результатами здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) складено Акт від 21.03.2019 року № 1221-10-1012, в якому зазначено про невиконання вимог Припису № 26 від 07.12.2018 р. Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві щодо усунення порушення порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів в частині нарахування споживачам плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 01 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», чим було порушено вимоги п. 1 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Відомостей про виконання вимог Припису № 26 від 07.12.2018 року у зазначений термін не надано, в зв`язку із чим, відповідачем було винесено Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.04.2019 року № 2.

Незгода позивача із прийнятими рішеннями зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктами 1, 13 частини першої статті 26 Закону України № 1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності поширюється дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який, у відповідності до приписів частини шостої статті 7 Закону № 877-V повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (частина сьома статті 7 Закону № 877-V).

Припис, згідно із частиною восьмою статті 7 Закону № 877-V, є обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177 затверджений Порядок накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, який визначає процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів (далі - Порядок).

Як визначено пунктами 2-4 Порядку, на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону № 1023-XII; накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції; рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції. Рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку. Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (пункти 3, 4 Порядку).

Згідно із положеннями статті 1 Закону № 1023-XII під продукцією розуміється будь-який виріб (товар), роботу чи послугу, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. При цьому, послуга являє собою діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України «Про електронну комерцію») - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 7 частини першої статті 23 Закону № 1023-XII).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зареєстроване як юридична особа 05 березня 2007 року за кодом , про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис.

У відповідності до пункту 2.1 Статуту підприємства, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 січня 2015 року №10 комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку.

У позовній заяві позивач стверджує, що «претензія до встановленого тарифу на утримання будинку та прибудинкової території», поданою гр. ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України не може бути колективним зверненням.

З огляду на наявні в матеріалах справи документи, суд не погоджується із такими твердженнями позивача та зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 40 Конституції України, кожен має право направити індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади ґрунтується на Р принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, безперервності, законності, забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, відповідальності.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Як вбачається із матеріалів справи, до Антимонопольного комітету України звернувся колектив мешканців будинку АДРЕСА_1 , про що свідчать їх підписи на 6 сторінках та копія відповідного звернення, а не особисто громадянка ОСОБА_1 .

Відтак, твердження позивача про безпідставне та необґрунтоване надання претензії громадянки статусу «колективного звернення», та, в зв`язку із цим, зміни порядку розгляду претензій та їх нормативно-правової регламентації, що призвело до призначення позапланового заходу перевірки, є необґрунтованим та спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Крім того, позивач зазначає, що ним не могло бути порушено п. 7 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» та п. 1 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Як встановлено під час розгляду справи та не спростовано сторонами, припис Головного управління від 07.12.2018 № 26 в судовому порядку Позивачем не оскаржувався.

Суд зазначає, що при оскарженні припису Головного управління від 07.12.2018 № 26, Позивач міг ставити питання про його необґрунтованість, питання про призначення та проведення самої перевірки, встановлених строків виконання такого припису, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю відносно себе. Однак, позивач таким правом не скористався.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ЗУ № 1875) виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Розділом 2 «Мета і предмет діяльності» Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» визначено, що - надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово- комунальних послуг покладено на КП «Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Також, відповідно до п. 2.2.40 Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Позивач здійснює діяльність щодо розрахунку тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкової території в установленому порядку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», як виконавець, розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування. Таким чином, формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється виконавцями, тобто Позивачем.

Аналіз матеріалів, долучених до матеріалів справи, свідчить про обґрунтованість прийняття рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 30.05.2019 року № 6, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Розділом 2 «Мета і предмет діяльності» Статуту Позивача, визначено надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово- комунальних послуг покладено на КП «Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Порядок № 869) визначено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів (ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон № 1875).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 1875 залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: друга група - житлово- комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території.

Таким чином, здійснення розрахунку економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг є механізмом визначення рівня ціни товару, тобто його формування.

Також, відповідно до п. 2.2.40 Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Позивач здійснює діяльність щодо розрахунку тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкової території в установленому порядку.

З огляду на зазначене, КП «Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», як виконавець, розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування. Таким чином, формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється виконавцями, тобто Позивачем.

Суд не приймає доводи позивача про те, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом, оскільки зазначена норма є загальною, вона розповсюджується на певне коло суб`єктів, а саме центральний орган виконавчої влади, національна комісія, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органи місцевого самоврядування, повноваження яких визначені законом.

Проте, законом № 1875 не визначені повноваження у органів місцевого самоврядування щодо формування тарифу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ЗУ № 1875) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Абзацом 5 пункту 2 Порядку № 869 визначено, послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Частина 10 ст. 31 ЗУ № 1875, у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необгрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов`язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Таким чином, законодавством передбачено коригування тарифів на послуги, відповідно до якого саме виконавці проводять коригування, тобто визначають рівень ціни, і подають їх на затвердження органу місцевого самоврядування, як уповноваженому органу встановлювати такі ціни/тарифи.

З урахування вищезазначеного, твердження позивача про його фактичну непричетність до формування тарифів на прибирання прибудинкової території, є необґрунтованим.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що Статутом підприємства не передбачено повноважень формування тарифів, тобто визначення рівня ціни за послугу, а тому позивач фактично не має змоги формувати тарифи, оскільки це прерогатива органів місцевого самоврядування.

Суд звертає увагу, що Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація) лише встановлює тарифи та структуру тарифів на послуги. Київська міська рада (КМДА) не є виконавцем послуг, тобто прибирання прибудинкової території та інші послуги надає саме Позивач, а не Київська міська рада (КМДА).

Тому, саме КП «Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», за яким закріплено на праві господарського відання житловий фонд, надавались виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) вихідні дані по будинку 32/38 вул. Січових Стрільців для затвердження тарифів.

Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міська державна адміністрація) Розпорядженням №668 від 06.06.2017 року лише встановив тарифи та структуру тарифів на послуги.

Багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 обліковується за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», загальна площа прибудинкової території будинку разом із плямою забудови будинку складає 6295,65 м2.

Розпорядженням № 668 від 6 червня 2017 року «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», для будинку АДРЕСА_1, з 01.07.2018 встановлено тариф послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 8,40 грн/м2.

Перевіркою було встановлено, що до складової розрахунку тарифу на прибирання прибудинкової території та на прибирання та вивезення снігу, посипання частини, прибудинкової території, призначеної для проходу то проїзду, протиожеледними сумішами включено площу в розмірі 1120 м2 вуличного тротуару, який закріплено на праві повного господарського відання за КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» у м, Києві на підставі Наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002р. № 23 (акт перевірки від 07.12.2018 року № 4874-10).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Разом з тим, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендаторів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до абзацу третього пункту 6 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, та пункту 4 Положення про Міністерство і регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31 травня 2011 р. № 633, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 25.12.2013 № 603 затверджено Норми часу та матеріально-технічних ресурсів, норми обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій (надалі Наказ № 603).

Додатком 1 до Наказу № 603 визначено рекомендований перелік і періодичність виконання робіт з утримання прибудинкової території.

Суд звертає увагу, що а ні Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а ні Порядком № 869, а ні Наказом № 603, Методичними рекомендаціями № 389, не передбачено виконання таких робіт з утримання прибудинкової території, як прибирання вулиць (доріг), асфальту вулиці (дороги), тротуарів вздовж вулиці, які є елементами дороги.

Суд зазначає, що план-схеми прибудинкової території не є документацією, яка встановлює прибудинкову територію.

Таким чином, Позивач при розрахунку «Витрат з прибирання прибудинкової території» (п. 7 Порядку № 869) повинен був використовувати площу лише тих ділянок з план-схеми прибудинкової території, які віднесені до прибудинкової території відповідного будинку»

Наказ Головного управління комунальної власності від 21.02.2002 року № 23 закріплює на праві повного господарського володіння за КП ШЕУ Шевченківського району, шляхи (вулиці), проїзди та тротуари із призначенням їх площ.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 вище зазначеного наказу, керівникам підприємства наказано забезпечити контроль за збереженням та використанням за цільовим призначенням закріплених основних засобів. Дотримуватися встановленого порядку щодо продажу, обміну, здачі в оренду, надання безоплатно в тимчасове користування або позику, списання з балансу основних засобів.

Суд звертає увагу, що до Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не входить послуга з прибирання площі асфальту вулиць (дороги), тротуарів вздовж вулиці, які є елементами дороги.

Однак, відповідно до «план-схеми прибудинкової території буд. №32-38 на вул. Січових Стрільців», відповідно до акту перевірки від 07.12.2018 року № 4874-10, було встановлено, що до складової розрахунку тарифу на послуг прибирання прибудинкової території включено тротуари вздовж вулиці, які є елементами дороги.

Зазначена територія у Наказі Головного управління комунальної власності від 21.02.2002 року № 23 утримується та обслуговується за рахунок місцевого бюджету, тобто зазначені у ньому території є власністю територіальної громади м. Києва, а не мешканців житлових будинків.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що у разі, якщо прибирання даних територій здійснювалось працівниками Позивача, то вимагати оплати за цю роботу/послуги варто у КП ШЕУ Шевченківського району, а не у мешканців цих будинків.

Спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві під час проведення перевірки була розрахована площа проїздів та вулиці, яка співпала з площею, зазначеною у Наказі Головного управління комунальної власності від 21.02.2002 року № 23 (акт перевірки від 07.12.2018 року № 4874-10). Під час позапланової перевірки Керуюча компанія надала перевіряючим інформацію приведеної площі, що входить до квартплати по будинку АДРЕСА_1 . За результатами опрацювання якої було встановлено, що така площа завищена позивачем на 1120 м2.

З огляду на зазначене суд прийшов до висновку, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві правомірно було встановлено порушення у вигляді додавання до складової розрахунку тарифу на послуги з прибирання прибудинкової території площу, яка закріплена на праві повного господарського відання за КП ШЕУ.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відомостей про виконання вимог Припису № 26 від 07.12.2018 року у зазначений термін позивачем не було надано контролюючому органу, в зв`язку із чим, відповідачем було винесено Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.04.2019 року № 2.

Спростування вказаних обставин, позивач суду не надав.

В зв`язку із чим, суд вважає вимогу про скасування рішення №2 необґрунтованою і такою, що спростована відповідачем на підставі наявних матеріалів справи.

Суд вважає доводи позивача відносно зазначення в акті перевірки від 07.12.2018 року №4874-10 Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Подільського району замість Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки далі по тексту акту перевірки можливо ідентифікувати суб`єкт перевірки.

Суд приймає до уваги доводи відповідача в цій частині та зазначає, що вказана технічна помилка не вплинула на висновки акту перевірки та його зміст, а тому не мала для позивача будь-яких негативних наслідків.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 1, ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа