Справа № 160/2431/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Справа № 160/2431/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної гвардії України, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України, яке оформлено Протоколом від 14.11.2019 року №17, щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;
зобов`язати комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що у вересні 2019 року він звернувся до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України із заявою щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Однак, відповідач Протоколом від 14.11.2019 р. №17 відмовив позивачу у наданні статусу учасника бойових дій.
Позивач не погоджується з даним рішенням про відмову у наданні йому статусу УБД та вважає протиправним, оскільки безпосередня участь позивача в антитерористичній операції у м. Донецьк в період з 01.06.2014 по 27.06.2014 підтверджена Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.09.2019 № 531, а також Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 22.12.2015 №270.
Також позивач зазначив, що оскільки спірні правовідносини виникли у червні 2014 року, позивач залучався та брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 01.06.2014 р. по 27.06.2014 р., тому застосуванню підлягають правові норми Порядку № 413 в редакції, яка діяла на час їх виникнення (червень 2014 року), тобто до набранні чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 602.
Ухвалою суду від 10 березня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
31 березня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовна заява є необгрунтованою, безпідставною, невмотивованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки підставою для прийняття Комісією рішення про те, що правових підстав для надання статусу учасника бойових дій позивачу немає, зумовлюється тим, що Комісія під час розгляду питань надання статусу учасника бойових дій керувалася нормативно-правовими актами, чинними на час прийняття рішення, а подані позивачем документи (матеріали) не відповідали вимогам положень Порядку № 413.
Згадане рішення Комісії обґрунтовується тим, що 16 вересня 2016 року набрали чинності зміни до Порядку № 413, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 602, згідно з якими Порядок № 413 доповнено пунктом 2-1, а пункт 4 викладено в іншій редакції, ніж попередня.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач був призваний на військову службу Никитівським РВК м. Горлівка 16.11.1995 р. та направлений у військову частину НОМЕР_2 МО України, де проходив військову службу до 23.05.1997 р., з 25.04.2003 р. по 28.07.2017 р. проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України, що підтверджується Витягом з послужного списку позивача.
З 28.07.2017 р. та по теперішній час продовжує військову службу в військової частини НОМЕР_3 НГУ, що підтверджується Довідкою від 18.02.2020 р. № 114.
Згідно Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.09.2019 р. № 531, вбачається, що позивач дійсно в період з 01.06.2014 по 27.06.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Донецьк.
У пункті 5 Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 22.12.2015 р. №270 зазначено, що в період з 01.06.2014 по 27.06.2014 р. особовий склад військової частини № НОМЕР_4 залучався для виконання завдань визначених Законом «Про боротьбу з тероризмом» та брав участь в обороні військового містечка в/ч НОМЕР_4 (м. Донецьк), Донецького казенного заводу хімічних виробів.
У вересні 2019 року позивач звернувся до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України із заявою щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Відповідач розглянув документи, прийняв рішення, яке оформлено Протоколом від 14.11.2019 р. №17, яким відмовив позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, у зв`язку з тим, що згідно наданих на розгляд комісії матеріалів, термін залучення позивача до проведення АТО складає 27 календарних днів, з необхідних 30, а також відсутні витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління АТО чи його заступників або керівників секторів (командирів ОТУ) про підпорядкування його керівнику оперативного штабу, що не відповідає вимогам пунктів 2-1 та 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 року (далі Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Згідно статті 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
З пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII вбачається, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 6 Закону №3551-XII порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Процедура надання статусу учасникам бойових дій регламентується Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок №413).
Пунктами 2, 3 розділу І Положення № 887 встановлено, що комісія утворюється в Головному управлінні Національної гвардії України з метою розгляду питань, пов`язаних із наданням особам статусу учасника бойових дій, учасника війни.
У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та цим Положенням.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІ Положення № 887 основними завданнями Комісії є розгляд питань, вивчення документів та прийняття рішень щодо надання особам статусу учасника бойових дій, учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
З метою забезпечення виконання покладених завдань Комісія має право:
1) вивчати довідки, документи та інші докази, надіслані начальниками територіальних управлінь, закладів вищої освіти, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ, командирами з`єднань, військових частин (підрозділів) Національної гвардії України (далі - командири (начальники) військових частин), іншими особами, визначеними чинним законодавством, чи подані особисто;
2) заслуховувати в разі потреби осіб, свідків, представників державних органів, громадських організацій, рад ветеранів;
3) подавати на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - міжвідомча комісія), яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання;
4) повертати документи командирам (начальникам) військових частин для доопрацювання;
5) приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;
6) приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни;
7) приймати рішення про позбавлення статусу учасника бойових дій, учасника війни;
8) повторно розглядати за рішенням командувача Національної гвардії України (особи, яка виконує його обов`язки) питання про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.
В пункті 4 розділу ІІ Положення № 887 встановлено, що комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни в разі:
відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;
виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни, або надання недостовірних даних про особу;
наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.
Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 6 Порядку № 413 Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Суд звертає увагу, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року.
Відповідно до п. 2 Порядку № 413 (в редакції на час участі позивача в АТО) Статус учасника бойових дій надавався:
військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції;
працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.
Однак, постановою КМУ від 08.09.2016 року "Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення" Порядок № 413 було доповнено пунктом 2-1, відповідно до якого статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.
Крім того, пункт 4 Порядку № 413 викладено в наступній редакції:
Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:
витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;
для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, зокрема поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.
Пунктом 5 Порядку № 413 встановлено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мінюсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Враховуючи зазначене, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач при прийнятті рішення щодо надання статусу учасника бойових дій мав керуватися редакцією Порядку № 413, яка діяла в 2014 році, так як позивач дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в період з 01.06.2014 по 27.06.2014, а зміни до вищевказаного Порядку, які звужують права позивача, були внесені постановою КМУ від 08.09.2016 року.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України, яке оформлено Протоколом від 14.11.2019 року №17, щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням правових висновків, які викладені судом у рішенні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник