Справа № 953/6700/20
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/6700/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сіпко Сергія Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 у якому він просить: поновити пропущений строк на оскарження; визнати дії інспектора протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2358764 від 08.04.2020 року та закрити провадження у справі. В обґрунтування підстав посилається, що оскаржувана постанова була складена з порушенням норм діючого законодавства, посилаючись на наступне.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08 квітня 2020 року інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Сіпко С.А. було винесено постанову серії ЕАК №2358764 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до зазначеної постанови, 08.04.2020 року о 14:12 год., с. Гонтів Яр, М-03, 424 км, водій, керуючи транспортним засобом зі швидкістю 88 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 38 км/год., фіксація здійснювалась технічним приладом Trucam тс 000755, чим порушив п. 12.4 ПДР України Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозвол. швидкість не більше 50 км/год.). Зазначив, що вказана постанова складена з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства ті відсутності з його боку порушень ПДР України. Також зазначив, що інспектором будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадовою особою, яка розглядала справу, прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також було проігноровано його клопотання на правову допомогу та відкладення розгляду справи, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Крім того вважає, що вимірювання швидкості його автомобіля було проведено за допомогою не сертифікованого технічного засобу, а відтак відповідач не мав права посилатись даного не сертифікованого приладу. Зазначив, що з 12.03.2020 року по 24.04.2020 року на всій території України запроваджено карантин, з 09.04.2020 року він намагався додержуватись карантинних обмежень, що обумовило неможливість своєчасного звернення до суду з позовом, а тому вважає це поважною причиною для пропуску строку на подання зазначеного позову.

Позивач Гринь Д.В. в судове засідання не з`явився, його представник був повідомлений був повідомлений про день та час слухання справи шляхом розписки у явочному листі.

Відповідач Сіпко С.А. та представник відповідача УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи сповіщались своєчасно та належним чином шляхом надсилання судової повістки на електронну адресу, причини неявки суд не повідомили. Від представника УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306. Вказали, що відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. За п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Зазначили, що доказом вчинення адміністративного правопорушення є файл:_рВ000_0408_141049.jmf, зафіксований приладом Trucam ТС 000755. Посилання позивача на те, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam є виключеним з державного реєстру є хибним. Оскільки виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру ЗВТ є заборона на їх серійне виробництво на території України або їх ввезення на територію України партії. Засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру дозволяється застосовувати в подальшому за умовою позитивних результатів їх повірки. Вказали, що прилад Trucam LTI 20/20 ТС 000755 укомплектований Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засоби вимірювальної техніки №22-01/17314 від 18.11.2019 року, яке чинне до 18.11.2020 року, що підтверджує можливість його використання. Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruСam за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах 49*4904.83N 35*3444.14E. Перенісши ці координати за допомогою загальнодоступних карт Google Maps встановлено, що прилад знаходиться в межах населеного пункту с. Гонтів Яр Харківської області. На автодорозі М-03 встановлено інформаційно вказівний знак 5.70 ПДР України. Схема розташування приладів Trucam є загальнодоступною для всіх і є у вільному доступі в мережі інтернет. Згідно даної схеми в межах 400-452 км автодороги М-03 здійснюється вимірюванням швидкісного режиму Trucam. Крім того, посилання позивача, що постанова не містить жодних відомостей про те, що прилад Trucam 000755 був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку з вказаним терміном дії до наступної повірки є хибними. Вказані відомості про повірку оскаржувана постанова містити і не повинна відповідно до ст. 283 КУпАП. В п.9 оскаржуваної постанови в графі «до постанови додається» зазначено: «Фіксація технічним приладом Трукам ТС 00755». Також в графі 6 оскаржуваної постанови зазначено, що фіксація здійснювалась технічним приладом Trucam ТС 000755. Відповідач під час підготовки до розгляду справи продемонстрував позивачу показники на самому приладі Trucam. Крім того, вказали, що позивач не був позбавлений можливості подавати заяви, клопотання та пояснення, а також користуватися правовою допомогою під час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху безоплатна правова допомога не надається. Інспектор повинен інформувати центр надання безоплатної вторинної правової допомоги лише в тому випадку, якщо особу було затримано, а по відношенню до правопорушника складено протокол адміністративного затримання.

16.06.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від представника позивача, в яких останній зазначив, що відповідачем у відзиві зазначено доказом вчинення адміністративного правопорушення є файл: _рВ000_0408_141049.jmf, зафіксований приладом, який нібито досліджено відповідачем на місці зупинки. Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з нібито порушенням ПДР України, а саме, за перевищення швидкості в межах населеного пункту. Відповідачем по справі на підтвердження нібито перевищення встановленого обмеження швидкості на 38 км/год. надається копія фотознімку, походження кого невідоме та копією відеозапису також невідомого походження. Однак, звертав увагу, що з наданої відповідачем копії фотознімку неможливо встановити номер транспортного засобу, марку автомобіля та особу водія, а копія відеозапису містить нечітке зображення яке триває біля однієї секунди, з якого також неможливо встановити номер транспортного засобу, марку автомобіля та особу водія. Крім того, на відео видно, що на проїзній частині одночасно знаходиться декілька транспортних засобів, що не виключає факту порушення ПДР України іншими учасниками дорожнього руху. Наголошував, що у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Також наголошував, що відповідачем не надано відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким би було зафіксовано зупинку саме автомобіля TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 , встановлено особу водія, саме ОСОБА_1 , який нібито би керував автомобілем TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 08.04.2020 з перевищенням встановленого обмеження швидкісного режиму, та нібито скоїв адміністративне правопорушення. Наголошував, що при складанні протоколу інспектор грубо порушив процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення та не роз`яснив позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Заявлене позивачем клопотання про правову допомогу та відкладення розгляду справи інспектор проігнорував. Зазначив, що твердження відповідача про зберігання відеозаписів протягом 30 діб не заслуговують на увагу, оскільки позов поданий 27.04.2020, та у разі дійсної фіксації дотримання процедури розгляду справи та роз`яснення змісту ст.55, 59, 63 Конституції України, ст. ст. 268, 288, 289, 307, 309 КУпАП, позивачу, то відповідачем обов`язково було б надано відеозапис до суду. Звертав увагу суду, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, вважаю, що існує достатньо підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки, з наведеного вбачається, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а надані відповідачем докази не дають можливості стверджувати поза розумним сумнівом, що позивач дійсно вчинив порушення ПДР України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, суд, надаючи правову оцінку спірній постанові та оцінюючи зміст обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, а також дослідивши подані сторонами докази, приходить до висновку про неправомірність дій працівника поліції при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Судом встановлено, що перевищення швидкості руху транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000755) 08 квітня 2020 року о 14 год. 10 хв. 49 сек. на А/Д М 03.

На приладі «Трукам» зафіксовано місцезнаходження транспортного засобу позивача номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі М03, ліміт швидкості - 50км/г, швидкість 88 км/г., що підтверджується фотосвітлиною з приладу TruCam LTІ 20/20 серійний №ТС000755 та відоезаписом.

Дані географічної локації з приладу TruCam LTІ 20/20 серійний №ТС000755 (широта 49*4904.83N, долгота 35*3444.14E) підтверджують вчинення правопорушення на автодорозі М03.

Камера з якої здійснювалася зйомка не є автоматичною камерою та використовувалася в «ручному» режимі.

Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювання техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCАМ, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12».

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17314 від 18.11.2020 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС000755 відповідає вимогам, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2км/год до 200 км/год; ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Отже, наведене вище свідчить про законність застосування відповідачем вимірювача TruCАМ LTI 20/20 № ТС000755 в порядку, передбаченому ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а також про підтвердження вчинення позивачем порушення частини 1 статті 122 КУпАП України.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В той же час, відповідачами не було надано доказів дотримання порядку складання оскаржуваної постанови, а саме відео з бодікамери інспектора патрульної поліції на підтвердження вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП саме позивачем.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.1 ст.122 КпАП України).

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Однак, й при виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до відповідальності складання процесуального документа також повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частина 4 ст. 258 КУпАП визначає, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП, відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, суду не надано доказів для перевірки застосованого інспектором алгоритму дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже і спростування доводів позивача про те, що дії інспектора унеможливили реалізацію ним прав, регламентованих статтею 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Разом з тим, порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, дослідивши докази, подані сторонами, суд прийшов до висновку, що відповідачами не доведено, що при складанні процесуального документа відсутні порушення з боку уповноваженої особи щодо порядку оформлення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 08.04.2020 року серії ЕАК №2358764 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Стосовно заяви позивача щодо поновлення пропущеного на оскарження строку, то суд зазначає, що враховуючи постанову КМУ №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу Covid -19» позивач ОСОБА_1 , пропустив строк звернення до суду з поважних причин і заява про поновлення строку підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк на звернення до суду ОСОБА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сіпко Сергія Анатолійовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2358764 від 08.04.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Представник позивача ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідачі інспектор 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції Сіпко Сергія Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А).

Повний текст рішення складено 16.06.2020 року.

Суддя -