Справа № 520/93/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 р.Справа № 520/93/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.02.20 року по справі № 520/93/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання частково протиправним та часткове скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати частково протиправним та частково скасувати рішення керівника ГУ ПФУ в Харківській області, оголошеного 20.12.2019 р., в частині учасників конкурсу на десять вакантних посад головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №2 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Харківській області категорії «В», окрім трьох оголошених переможців конкурсу, який відбувся 25.11.2019р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести повторний конкурс на зайняття посад головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №2 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Харківській області категорії «В».

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що з невідомих причин не визнаний переможцем конкурсу за вакантною посадою, хоча успішно подолала усі етапи випробувань.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що при винесенні рішення судом першої інстанції не було враховано те, що твердження відповідача про те, що ним, начебто 28.11.2019 року було оприлюднено результати проведення конкурсу не мають під собою ніяких підстав. Оскільки на сайтах ПФУ і НАДС є тільки одне оголошення про результати конкурсу, яке можна прив`язати до дати проведення конкурсу 25.11.2019 року і це оголошення має дату 20.12.2019 року.

В ході проведення дебатів відповідачем було визнано, що на сайті НАДС оприлюднюється інформація про переможців конкурсу. Інформація про тих що приймали участь та не пройшли ховається за короткою фразою «не визначено переможця».

Позивач зазначає, що на сайті НАДС відсутня дата оприлюднення (внесення) повідомлення про визначення переможця або про його відсутність. На першому листі офіційного сайту відповідача оприлюднено інформацію про результати проведених конкурсів за: 09.07,2019; 15.07.2019; 09.08.2019; 04.09.2019; 09.09.2019; 23.09.2019; 16.10.2019 ; 28.10.2019 ; 20.12.2019; 28.12.2019 ; 11.02.2020.

Згідно з п.63 Порядку № 246 результати конкурсу оприлюднюються не пізніше ніж протягом 45 календарних днів з дня оприлюднення оголошення про його проведення. Оприлюднено проведення -12.11.2019, результати -20.12.2019.

На думку позивача, сумніви суду щодо реальності існування рішення відповідача про визначення результатів конкурсу 20.12.2019 р. абсурдними. Це свідчить про те що судом першої інстанції не проведено в повній мірі всебічний збір та розгляд доказів.

Лише одну копію наданого суду документа можна прийняти у якості належного і допустимого доказу-лист про проходження тестування 25.11.2019 року, з якого можна зробити усі необхідні висновки, усі інші копії документів таким вимогам не відповідають так як до суду не було надано оригінали документів та журнали реєстрації наказів .

Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо припинення для неї процедури проходження конкурсу 25.11.2019р. Позивач вважає що це не відповідає самій процедурі проходження конкурсу, затвердженій постановою № 246.

На думку позивача, конкурсна комісія дійшла висновку про те, що позивач не пройшла конкурсний відбір, виходячи із суб`єктивної упередженої безпідставної думки одного із членів комісії, яка не запитуючи мене наперед сама висловила цю думку про те, що я не справлюсь із обов`язками на цій посаді, бо, на її думку, я не зможу за один робочий день відсканувати, обрізати та сформувати 25 пенсійних справ.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Управління від 12.11.2019 р. №1134 було оголошено конкурс на зайняття посад державної служби, у тому числі і стосовно 4-х посад головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Цим же наказом були затверджені Умови проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «В» - головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (посада №3), зокрема до структурних компонентів параметру «вимоги до компетентності» були віднесені такі елементи як: «уміння працювати з комп`ютером», «необхідні ділові якості», «необхідні особистісні компетенції».

19.11.2019 р. кандидатом було подано письмову заяву про допуск до участі у конкурсі на зайняття посади головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (оголошення №121110).

Заявник був допущений до участі у конкурсі і 25.11.2019 р. успішно подолав етап письмове тестування з показником 38 балів із 40 можливих.

У цей же день було проведено наступний етап конкурсу співбесіду.

Конкурсна комісія Управління діяла у складі 7 членів, кожен з яких заповнював власний примірник відомості про результати співбесіди.

Підсумкове значення показника за компонентом «необхідні особистісні компетенції» склало 0,43 бали.

При цьому, порушень в арифметичних розрахунках судом не виявлено.

Наказом Управління від 27.11.2019р. №1206 були визначені переможці на три із чотирьох вакантних посад головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Стосовно вакантної посади, котра значилась під №3 та оголошенням №121110, в конкурсі на зайняття якої брав участь заявник, Конкурсною комісією Управління не було визначено переможця.

Не погодившись із правомірністю таких результатів конкурсу і стверджуючи про прийняття рішення про підсумки конкурсу 20.12.2019 р., заявник ініціював даний спір.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, отже задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну службу» право на державну службу мають повнолітні громадяни України, які вільно володіють державною мовою та яким присвоєно ступінь вищої освіти не нижче: 1) магістра - для посад категорій "А" і "Б"; 2) бакалавра, молодшого бакалавра - для посад категорії "В", а у силу застереження ч.4 цієї статті закону - під час реалізації громадянами права на державну службу не допускаються будь-які форми дискримінації, визначені законодавством.

За приписами ч. 1 ст. 20 названого закону вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, є вимоги до їхньої професійної компетентності, які складаються із загальних та спеціальних вимог.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про державну службу» передбачено, що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Конкурс на зайняття посад державної служби категорії "Б" або "В" проводить конкурсна комісія, утворена суб`єктом призначення у державному органі (абз.2 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну службу»; далі за текстом - Конкурсна комісія Управління).

У розумінні ч. 1 ст. 1 цього закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави

За визначенням п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» професійна компетентність - здатність особи в межах визначених за посадою повноважень застосовувати спеціальні знання, уміння та навички, виявляти відповідні моральні та ділові якості для належного виконання встановлених завдань і обов`язків, навчання, професійного та особистісного розвитку.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 означеного закону державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; 2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону; 4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові; 5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень; 6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики; 7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження; 8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків; 9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України; 10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Процедура проведення конкурсу на зайняття посади державної служби деталізована приписами Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (затверджено постановою КМУ від 25.03.2016р. №246; далі за текстом Порядок №246).

З матеріалів справи вбачається, що наказом керівника головного управління від 12.11.2019 № 1134 "Про оголошення конкурсу на зайняття посад державної служби" було прийняте рішення та затверджено умови проведення конкурсу на 17 посад державної служби.

Зокрема, цим наказом було передбачено оголошення конкурсу на 4 (чотири) посади головного спеціаліста відділу з ретроконверсії № 2 управління застосування пенсійного законодавства головного управління.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 889-УІІІ інформація про проведення конкурсу оприлюднюється на Єдиному порталі вакансій державної служби Національного агентства України з питань державної служби (далі - НАДС).

Пунктом 10 Порядку передбачено, що оголошення про проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, оприлюднені на Єдиному порталі вакансій державної служби НАДС, нумеруються з метою ідентифікації відповідної вакансії.

На виконання зазначених норм чинного законодавства, оголошення конкурсу на посади державної служби головного управління оприлюднено на сайті НАДС 12.11.2019 за номерами: 12111-121117. Зокрема, на посади головних спеціалістів відділу з ретроконверсії № 2 управління застосування пенсійного законодавства головного управління, публікації були за номерами 12118, 12119, 121110,121111.

ОСОБА_1 , подала заяву для участі у конкурсі на посаду за номером № 121110.

Відповідно до пункту 28 Порядку кандидати на посади категорій "Б" і "В" проходять тестування з метою визначення рівня їх знань Конституції України, законодавства про державну службу, антикорупційного та іншого законодавства.

Відповідно до пункту 30 цього ж Порядку тестування та визначення його результатів здійснюється за допомогою програмного забезпечення, адміністрування якого здійснюється НАДС.

За результатами тестування ОСОБА_1 отримала 2 бали та була Допущена до наступного етапу конкурсу - співбесіди.

Так, згідно з п.51 Порядку №246 (у редакції, чинній станом на 25.11.2019р.) співбесіду проводить Комісія або конкурсна комісія, а також особи, які залучені до її роботи.

Пунктом 52 Порядку №246 передбачено, що під час оцінювання професійної компетентності кандидатів за кожною окремою вимогою на співбесіді виставляються такі бали: 2 бали - кандидатам, професійна компетентність яких відповідає вимозі та які виявили глибокі знання, уміння, компетенції, необхідні для ефективного виконання посадових обов`язків; 1 бал - кандидатам, професійна компетентність яких відповідає вимозі в обсязі, мінімально достатньому для виконання посадових обов`язків; 0 балів - кандидатам, професійна компетентність яких не відповідає вимозі.

Оцінювання професійної компетентності кандидатів за кожною окремою вимогою під час проведення співбесіди здійснюється кожним членом Комісії або конкурсної комісії індивідуально після обговорення відповідності професійної компетентності кандидата за кожною окремою вимогою на засіданні Комісії або конкурсної комісії за участю залучених до її роботи осіб шляхом виставлення балів, які вносяться до відомості про результати співбесіди за формою згідно з додатком 7.

Відповідно до п.53 Порядку №246 (у редакції, чинній станом на 25.11.2019р.) після оцінювання члени Комісії або конкурсної комісії надають відомості про результати співбесіди адміністратору, який заповнює зведену відомість середніх балів.

Остаточною оцінкою у балах за кожною вимогою під час проведення співбесіди є середнє арифметичне значення індивідуальних балів, виставлених членами Комісії або конкурсної комісії. Кандидати, які під час проведення співбесіди отримали середній бал 0,5 або нижче за однією з вимог, а також кандидати, які не з`явилися для проведення співбесіди, вважаються такими, що не пройшли конкурсний відбір та не можуть бути включеними до загального рейтингу.

Результати проведення співбесіди відображаються у протоколі засідання Комісії або конкурсної комісії та повідомляються кандидатам.

Про результати проведення співбесіди спеціальний структурний підрозділ НАДС або служба управління персоналом державного органу, в якому проводиться конкурс, повідомляє кандидатам в порядку, передбаченому абзацом п`ятим пункту 17 цього Порядку.

Отже, під час оцінювання на співбесіді виставляються такі бали:

- 2 бали - кандидатам, професійна компетентність яких відповідає вимозі та які виявили глибокі знання, уміння, компетенції, необхідні для ефективного виконання посадових обов`язків;

- 1 бал - кандидатам, професійна компетентність яких відповідає вимозі в обсязі, мінімально достатньому для виконання посадових обов`язків;

- 0 балів - кандидатам, професійна компетентність яких не відповідає вимозі.

Кандидати, які під час проведення співбесіди отримали середній бал 0,5 або нижче за однією з вимог, вважаються такими, що не пройшли конкурсний відбір та не можуть бути включеними до загального рейтингу (абзац 3 пункту 53 Порядку в редакції, чинній на момент проведення конкурсу).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , під час проведення співбесіди за однією з вимог набрала 0,43 бала, тобто нижче 0,5 балів, а тому визнана такою, що не пройшла співбесіду, не була включена до загального рейтингу та не визнана переможцем конкурсу.

Відповідно до статті 31 Закону України № 889-УІІІ, на посаду державної служби призначається переможець конкурсу.

Таким чином, ОСОБА_1 не була призначена на посаду головного спеціаліста відділу з ретроконверсії № 2 управління застосування пенсійного законодавства головного управління у зв`язку з тим, що не пройшла один з етапів конкурсу - співбесіду, а тому не потрапила до загального рейтингу і не була визнана переможцем конкурсу.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про державну службу» передбачено, що рішенням Комісії або конкурсної комісії визначаються кандидатури на зайняття посад державної служби, які набрали найбільшу загальну кількість балів за результатами складання загального рейтингу кандидатів (не більше п`яти осіб на одну посаду), для вибору суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця конкурсу.

Результатами конкурсу є визначення суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця (переможців) конкурсу.

Отже, у спірних правовідносинах конкурс було завершено 27.11.2019 р., коли настала подія видання Управлінням наказу №1134.

Проте, колегія суддів наголошує, що для заявника участь у конкурсі була припинена ще 25.11.2019 р., коли за наслідками підбиття підсумків етапу "співбесіда" було виявлено факт отримання кандидатом 0,43 бали за компонентом «необхідні особистісні компетенції» при мінімально допустимому значенні вище 0,50 балів.

Так, причиною припинення участі заявника у конкурсі є управлінське діяння Конкурсної комісії Управління з приводу підбиття підсумків співбесіди. До цього діяння керівник Управління жодного стосунку не має. Ця діяння було вчинено 25.11.2019 р.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем діяння Конкурсної комісії Управління з приводу підбиття результатів співбесіди 25.11.2019 р. до суду не оскаржено.

Дійсно, існування чинного діяння Конкурсної комісії Управління з приводу підбиття результатів співбесіди із кандидатом унеможливлює продовження конкурсу.

Проте, колегія суддів наголошує, що у тексті позову заявником не наведено ані доводів про порушення умов конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати, ані доводів про порушення порядку проведення конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати.

За правилом ч.3 ст.28 Закону України «Про державну службу» інформація про відсутність визначених Комісією або конкурсною комісією кандидатур для розгляду суб`єктом призначення або керівником державної служби з метою визначення переможця конкурсу, а також інформація про переможця конкурсу або про відсутність переможця конкурсу оприлюднюється відповідно до Порядку проведення конкурсу на Єдиному порталі вакансій державної служби, а також може оприлюднюватися на веб-сайті державного органу, в якому оголошено конкурс (за наявності).

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що ОСОБА_1 помилково ототожнює рішення про результати конкурсу і діяння з оприлюднення результатів конкурсу.

Проте, з досліджених колегією суддів у судовому засіданні матеріалів справи випливає, що 20.12.2019 р. не відбулось ані події прийняття рішення за результатами конкурсу, ані події оприлюднення результатів того конкурсу, де брав участь заявник.

Крім того, колегія суддів окремо звертає увагу, на відсутність реального існування рішення керівника Управління про визначення результатів конкурсу (де брав участь заявник) 20.12.2019р.

Частиною 1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, отже задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року по справі № 520/93/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року по справі № 520/93/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 18.06.2020 року