Справа № 360/914/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року справа №360/914/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя Петросян К.Є.) від 24 березня 2020 року (повний текст рішення складено 24 березня 2020 року) у справі № 360/914/20 за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дії щодо не зарахування до стажу при призначенні пенсії періоду роботи водієм 3 класу у Ворошиловградському АТП 12101 - з 26 жовтня 1982 року по 20 травня 1986 рік; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи водієм 3 класу у Ворошиловградському АТП 12101 - з 26 жовтня 1982 року по 20 травня 1986 рік.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до стажу при призначенні пенсії періоду його роботи з 26 жовтня 1982 року по 20 травня 1986 року водієм 3 класу у Ворошиловградському АТП 12101; зобов`язано зарахувати до страхового стажу період його роботи з 26 жовтня 1982 року по 20 травня 1986 рік водієм 3 класу у Ворошиловградському АТП 12101, з моменту призначення пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно не було враховано до страхового стажу позивача період його роботи з 26.10.1982р. по 20.05.1986р. у Ворошиловградському АТП 12101 водієм 3 класу, оскільки дата прийняття на роботу 26.10.1982р., а дата видання наказу про прийняття на роботу 26.10.1983р., що суперечить пункту 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110. Позивачем у відповідності до вимог п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затв. постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року N 22-1, не надано інших документів на підтвердження трудового стажу у спірний період.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 11 січня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої були додані наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; документи про місце проживання (реєстрації) особи; паспорт; трудова книжка; військовий квиток; довідка з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності; заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк). Інші документи про трудовий стаж позивачем до управління не надавались.

Рішенням №89 від 13.01.2020 р. позивачеві призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при загальному стажі роботи 28 років 1 місяць 15 днів та заробітній платі за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000р. по 31.12.2019р..

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 26.10.1982р. по 20.05.1986р. у Ворошиловградському АТП 12101 водієм 3 класу, оскільки дата прийняття на роботу 26.10.1982р., а дата видання наказу про прийняття на роботу 26.10.1983р., що суперечить пункту 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

Позивач 22 січня 2020 року звернувся до відповідача із заявою відповідно до якої просив зарахувати до трудового стажу період роботи з 26.10.1982р. по 20.05.1986р. у Ворошиловградському АТП 12101 водієм 3 класу (а.с.47,129).

Листом від 22.01.2020р. відповідач повідомив позивача про неможливість зарахування періоду роботи з 26.10.1982р. по 20.05.1986р. у Ворошиловградському АТП 12101 водієм 3 класу з підстав видання наказу про прийняття позивача через рік після внесення відповідного запису до його трудової книжки (дата прийняття на роботу 26.10.1982р., дата видання наказу про прийняття на роботу - 26.10.1983р.), що суперечить пункту 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (а.с.48,130).

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідача щодо не зарахування до стажу позивача періоду його роботи з 26.10.1982р. по 20.05.1986р. у Ворошиловградському АТП 12101 водієм 3 класу.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року(далі - Закон № 1058-IV).

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року N 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846( далі - Порядок).

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно записів трудової книжки від 20.03.1979р., позивач у період з 26.10.1982р. по 20.05.1986р. працював у Ворошиловградському АТП 12101 водієм 3 класу (а.с.10-17).

Оглядом копії трудової книжки позивача встановлено, що дійсно у графі 4 зазначено, що запис про прийняття на роботу з 26.10.1982р. внесена на підставі наказу №204 від 26.10.1983р.

Згідно архівної довідки від від 25.02.2020 року №115 документи «Ворошиловградское АТП 12101» Троїцького району Луганської області на зберігання в архів не здавали, на даний момент архіву не відомо їх місцезнаходження.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що не зарахування позивачу до страхового стажу окремого періоду пов`язане із певними неточностями, проте, за загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Викладене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 21.02.2018 р. №687/975/17.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наявні відомості в трудовій книжці позивача визначають його право на зарахування спірного періоду до страхового стажу, а тому правомірно задоволено позов.

Посилання відповідача на порушення при заповненні роботодавцем трудової книжки, а саме п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом №58 від 29.07.1993р. Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, зареєстровано в юстиції України 17.08.1993р. за №110, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки спірний запис про прийняття на роботу позивача зроблено до видання вищевказаної Інструкції, відповідно вона не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Згідно із п.2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, що була чинною у спірний період, «в графі 4 зазначається підстава для внесення запису у трудову книжку - наказ (розпорядження) керівника підприємства, дата його видання та номер». Наведена Інструкція не містила в собі вимог, які були викладені у п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом №58 від 29.07.1993р.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі № 360/914/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі №360/914/20 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 16 червня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 16 червня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко