Справа № 400/699/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 р. № 400/699/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055

до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

треті особи:Акціонерне товариство "Херсонобленерго", вул. Пестеля, 5, м. Херсон, 73003

про:скасування постанов від 21.01.2020 р. ВП № 61020569,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулося Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" з позовом, в якому просить:

- скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.01.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 61020569;

- скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.01.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 61020569;

- скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.01.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61020569;

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2020 року №61020569.

Ухвалою від 11.02.2020 року було залишено без руху позовну заяву в звязку з неповною сплатою судового збору та встановлений строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений строк усунув недоліки, сплативши судовий збір.

21.02.2020 року позивач до суду подав заяву в якій зазначив, що змінилися обставини заявлених вимог та просив скасувати постанови Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках виконавчого провадження ВП №61234979 про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2020р щодо постанови №61020569 від 21.01.20р та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.02.2020р щодо постанови від 21.01.2020р № 61020569;

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувані постанови, оскільки ним самостійно виконані зобов`язання, до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 02.03.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

06.03.2020 року від представника відповідача Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що дії державного виконавця Новохатько М.О. вчиненні відповідно до вимог діючого законодавства і в межах наданих йому повноважень, а прийнятті державним виконавцем постанови законні та скасуванню не підлягають.

Представник позивача та представник відповідача були присутні у судовому засіданні, надали пояснення, підтримали свої позиції.

Судом встановлено, що на виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 28.12.2019 року №915/2074/19 старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Новохатько М.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2020р. ВП №61020569 в рамках даного виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.01.2020р, постанову про стягнення виконавчого збору від 21.01.20р.

Також постанову від 12.02.2020р про відкриття виконавчого провадження ВП №61234979 з виконання постанови від 21.01.2020р., про стягнення мінімальних витрат у виконавчому провадженні №61020569 та постанову про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні ВП №61234979.

Боржник у даних виконавчих провадженнях є МКП "Миколаївводоканал", стягувач Акціонерне товариство «Херсонобленерго».

Ухвалою суду від 06.03.2020 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено АТ «Херсонобленерго» та зобов`язано надати письмові пояснення. Жодних пояснень третьою особою до суду не надано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів ".

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст.26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону.

Згідно ст.27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно п. 9 ст.27 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного повного виконання рішення.

Виконавче провадження ВП №61020569 постановою від 13.02.2020р. було закінчено.

В постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено "Фактичне повне виконання рішення до відкриття виконавчого провадження".

Таким чином виконавчий збір, згідно вищезазначених статей Закону не належить стягувати.

Відповідно до ст.42 ЗУ "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються також із стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Дана стаття передбачає, в нашому випадку, після закінчення виконавчого провадження стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, шляхом винесення постанови. Всупереч даному положенню статті державним виконавцем було винесено постанову про стягнення мінімальних витрат від 21.01.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61020569 та навіть відкрито 12.02.2020р. інше виконавче провадження (ВП61234979) по виконанню даної постанови ще до закінчення виконавчого провадження, яке відбулось 13.02.2020р.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, підставою для стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець під час прийняття постанов від 21.01.2020 у рамках виконавчого провадження ВП №61020569 року про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначив суму виконавчого збору у розмірі 2100,43 грн, суму мінімальних витрат у розмірі 209,00 грн.

Однак, державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача сум боргу за наказом Господарського суду Миколаївської області №915/2074/19.

Суд акцентує увагу на тому, що позивачем листом від 29.01.2020р №162/36 повідомлено відповідача про виконання наказу Господарського суду в добровільному порядку та додано копії платіжних доручень на підтвердження виконання наказу.

Цього факту, щодо погашення боргу відповідачем не було взято до уваги, та винесено оскаржувані постанови в супереч вищезазначених положень Закону.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та наявності підстав для визнання протиправними і скасування постанов Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень від 06.02.2020 №687, від 17.02.20 №85 позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4204, 00 грн, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, то стягненню підлягають судові витрати у сумі 4204 грн 00 коп.

Керуючись ст. 2,19, 139,241-246, 250, 255,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Міського Комунального Підприємства "Миколаївводоканал" (вул. Погранична, 161, м.Миколаїв,54055, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) від 21.01.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 61020569.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) від 21.01.2020 про стягнення з боржника мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 61020569.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) від 12.02.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61234979.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) від 12.02.2020 про стягнення з боржника мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 61234979.

6. Стягнути на користь МКП "Миколаївводоканал" (вул. Погранична, 161, м.Миколаїв,54055, ) за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) судові витрати у сумі 4204,00 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар