Справа № 640/6139/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6139/19 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.06.2018 р. № 0-2659 та № 0-2659.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність у його власності об`єктів оподаткування.

Вказує, що внаслідок неправомірних дій Мін`юсту і виникла помилка із записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо того, хто є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (три) саме за даними Реєстру речових прав. Про наявність судового спору, щодо протиправності Наказу Міністерства юстиції України №778/5 від 03.03.2017 позивач попереджав відповідача 19.10.2017 року, коли останній виніс неправомірне податкове-повідомлення рішення щодо сплати податку на нерухоме майно за вказаною вище адресою за період 2016 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2020 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання з`явилися представники сторін. Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Представник позивача просив залишити ухвалене рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом, ГУ ДФС у м.Києві 23.06.2018 винесено податкове повідомлення-рішення № 0-2659, яким позивачу визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік в сумі 61 219,20 грн. та податкове повідомлення-рішення № 0-2659, яким позивачу визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2017 рік в сумі 51 990,40 грн.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Апелянт вказує, що підставою для винесення оскаржуваного рішення став витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого станом на 11.01.2011 р. нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2 550,8 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_2 .

Разом з тим, колегією встановлено, що 13.02.2013 р. між позивачем (продавець) та ТОВ «СІД.ПЛЮС» (покупець) укладено типові договори купівлі-продажу № 1 та № 2, відповідно до умов яких продавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором продав (передав у власність), а покупець купив (прийняв у власність) нерухоме майно, яким є Ѕ частина, що складає Ѕ ідеальну частку від нежитлового будинку загальною площею 2 550,8 кв.м., що розташований за адресою: м . АДРЕСА_1 /внутрішні вулиці на території садового товариства «Арменалець» АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Право власності на вказані частини нерухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №№ 139313, 139412.

Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2017 р. № 778/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2013 р. №№ 371248, 371559 та внесено запис про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №№ 139313, 139412 у Державний реєстр прав на нерухоме майно.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.03.2018 у справі № 826/4236/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 778/5 від 03 березня 2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Таким чином, 13.02.2013 за вищезазначеними договорами купівлі-продажу до ТОВ «СІД.ПЛЮС» перейшло право власності на нежитловий будинок, загальною площею 2 550,8 кв.м., що розташований за адресою: м . АДРЕСА_1 ; договори купівлі-продажу від 13.02.2013 №№ 1,2 не були визнанні не чинними, а рішенням суду відновлено попередній стан щодо переходу права власності на підставі вказаних договорів, з огляду на неправомірність наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2017 № 778/5.

Вказане свідчить про те, що у позивача відсутній об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а отже безпідставність податкового повідомлення-рішення від 23.06.2018 р. № 0-2659 та наявності правових підстав для його скасування.

Крім того, згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.09.2017 № 96160708 перехід права власності на нерухоме майно, яке розташоване на вказаній земельній ділянці, а саме домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_5 та складається з двох житлових будинків - 4 (А) житловою площею 44,90 кв.м., нежитлова площа якого 30,5 кв.м. та № 4 (Е) житловою площею 323,70 кв.м., нежитлова площа якого 725,5 кв.м., загальна площа житлового будинку літ. А та житлового будинку літ. Е 1 124,6 кв.м. споруджень № 1-3, відбувся 01.09.2017 р., отже, позивач не є власником вказаного нерухомого майна.

Відповідно до Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, по об`єктах оподаткування які належать ОСОБА_2 . НОМЕР_1 , додатку до Листа ГУДФС у м.Києві № 43185/Л/26-15-13-10-22 від 29.03.19 року, податок на вказане нерухоме майно розраховано за весь 2017 рік, що є не правильним.

При визначенні оскаржуваним повідомленням-рішенням грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, відповідачем неправильно розраховано період нарахування податку.

При цьому, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у КАС України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження щодо застосування штрафу в іншому розмірі, втручатись в його дискреційні повноваження.

Приймаючи до уваги те, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому, колегія суддів прийшла висновку, що податкове повідомлення-рішення №0-2659 від 23.06.2018 року підлягає скасуванню.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності та в межах апеляційної скарги, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 16.06.2020