Справа № 570/2558/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 570/2558/19 пров. № 857/13171/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №570/2558/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2019 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

30 березня 2020 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, яким просить здійснити розподіл судових витрат, а саме сплаченого при поданні апеляційної скарги судового збору.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 570/2558/19 без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.

Водночас, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення та перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпним. Прийняття додаткового судового рішення за юридичною природою є засобом доповнення вже ухваленого судового рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового судового рішення суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.252 КАС України).

В поданій заяві позивач вказує, що підставою для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення судом при ухваленні постанови питання про розподіл судових витрат.

За загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. У разі часткового задоволення адміністративного позову судові витрати розподіляються за принципом пропорційності.

Згідно з частиною 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, судове рішення про направлення справи для продовження розгляду не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає повторну передачу справи до суду відповідної інстанції для продовження розгляду по суті.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що у випадках направлення справи для продовження розгляду розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, при ухваленні судового рішення про направлення справи для продовження розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Аналогічне застосування наведених норм викладено Верховним Судом в ухвалах від 20 грудня 2019 року (справа №826/4788/17), від 12 травня 2020 року (справа №817/589/17)

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки викладені у заяві про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 570/2558/19 вимоги не узгоджуються з нормами процесуального права та суперечать інституту додаткового судового рішення, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 252, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №570/2558/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський