Справа № 360/1759/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 червня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/1759/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Суховій Г.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться вищевказана справа.

09.06.2020 від позивача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 22478/2020 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що питання виплати грошового забезпечення позивачу в спірний період було врегульовано постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом Міноборони України від 11.06.2008 № 260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Інструкція № 260). Відповідно до п. 1.2. Інструкції № 260 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 зроблено наступні висновки. Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як стверджує позивач, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахованої величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Позивач посилається на те, що згідно із абз. 3 п. 2 Порядку № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 даного Порядку нарахування ви плат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 28.03.2020 № 310/фес станом на день звільнення місячне грошове забезпечення позивача складало 7 244,80 грн: посадовий оклад - 530 грн.; оклад за військове звання - 30 грн; надбавка за вислугу років - 56 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 308 грн; щомісячна винагорода - 2716,80 грн; Премія - 3604 грн.

На думку позивача, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення з 15.11.2017 по 04.06.2020 складає 221 377.96 грн. ((7 244.80 х 2): 61 - 237,53 грн х 932 днів).

У зв`язку з наведеним просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування га невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2017 рік;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача суму індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 15.11.2017 року із застуванням базового місяця січня 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача суму компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додаткову відпустку;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 04.06.2020 у сумі 221377,96 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 1800,00 грн.

Позивач в підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином, просив проводити розгляд справи без його участі (арк.спр.34).

Представник відповідача в підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином (арк.спр.31).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги частини 9 статті КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи питання щодо долучення до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, суд виходить із такого.

Статтею 44 КАС України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу наведеної норми слідує, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Тобто, дана норма чітко визначає право позивача зміни предмет, підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог саме первинного позову.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, в яких встановлюється спосіб ліквідації правопорушення, вчиненого суб`єктом владних повноважень та іншими особами, в передбачених законом випадках, а підстава позову - це ті обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В резолютивній частині заяви про збільшення позовних вимог, просить суд, зокрема, стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 04.06.2020 у сумі 221377,96 грн..

При цьому, предметом первісного позову є визнання протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористану додатку відпустку за 2017 рік.

Предметом уточненого адміністративного позову, крім раніше заявлених позовних вимог, є стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 04.06.2020 у сумі 221377,96 грн.

Таким чином, оглядом змісту заяви про збільшення позовних вимог судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень частини першої статті 47 КАС України не збільшуються позовні вимоги первинного позову, в якому оскаржується протиправна бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за невикористану відпустку за 2017 рік, а а фактично подається новий позов в частині стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 04.06.2020 у сумі 221377,96 грн.

Отже, зміст позовних вимог зазначений у позовній заяві, не повністю відповідає способам судового захисту, передбаченим частиною першою статті 5 КАС України.

Позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою (частина перша статті 21 КАС України).

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги (частина перша статті 172 КАС України).

В позовній заяві відсутнє обґрунтування заявлення кількох вимог в одній позовній заяві та в чому полягає їх пов`язаність між собою.

Суд звертає увагу позивача, що у даному випадку право позивача на доступ до суду може бути реалізоване шляхом подання ним нової позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Відповідно до приписів частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Вищевикладені обставини вказують на безпідставність та необґрунтованість поданої заяви, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути позивачеві заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 47, 167, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

СуддяЄ.О. Кисельова