Справа № 824/818/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/818/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Кіщук О.І.

представника заявника ОСОБА_1

представника відповідача Маринюка Р.О.

представник третьої особи - Верешко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт щодо виконання судового рішення в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ліквідаційна комісія УМВС в Чернівецькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання по справі № 824/818/19-а, в якій представник ОСОБА_2 просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати звіт про виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. у справі 824/818/19-а, яким зобов`язано Головне управління:

- перерахувати ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, на підставі подання ліквідаційної комісії УМВС в Чернівецької області № 13/99 від 17.04.2019 р. виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.05.2013 р. по 31.12.2015 р.;

- перерахувати ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС в Чернівецької області № 13/ від 15.11.2018 р., виходячи з розрахунку 80 % відповідних сум грошового забезпечення, з 01.01.2016 р.;

- виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманим та належним до виплати розміром пенсії з 01.05.2013 р.

В обґрунтування клопотання представник заявника вказує, що з моменту набрання законної сили судовим рішенням пройшло вже чотири місяці, а відповідачем судове рішення у цій справі і досі не виконується, що тягне за собою подальше порушення прав заявника та недоотримання ним гарантованого пенсійного забезпечення.

Така ситуація, на думку представника заявника, спричиняє негативне явище для усієї правової системи зростання рівня правової невизначеності.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р. призначено до розгляду клопотання представника заявника у відкритому судовому засіданні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду письмові пояснення, в яких вказувало про виконання судового рішення у справі № 824/818/19-а. Зокрема, відповідач зазначав, що ним на виконання судового рішення проведено заявнику перерахунок пенсії та включено суму 64216,48 грн до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються, оцінивши повноту та належність виконання судового рішення по дані справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 р. № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 р. взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, від 20.07.2004 р. вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 р. № 2-р (II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п. п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

На підставі аналізу ст.ст. 3, 8, ч. 1 та 2 ст. 55, ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 р. № 2-р (II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. у справі № 824/818/19-а, яке набрало законної сили 26.12.2019 р., за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ліквідаційна комісія УМВС в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії, адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку з 01.05.2013 р. основного розміру пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо зменшення ОСОБА_2 з 01.01.2016 р. основного розміру пенсії за вислугу років до 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, на підставі подання ліквідаційної комісії УМВС України в Чернівецькій області №13/99 від 17.04.2019 р., виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.05.2013 р. по 31.12.2015 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Чернівецькій області № 13/ НОМЕР_1 від 15.11.2018 р., виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.01.2016 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманим та належним до виплати розміром пенсії з 01.05.2013 р.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати (судовий збір) в сумі 1536,80 грн.

На виконання вказаного судового рішення, у січні 2020 р. відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.05.2013 р. по 31.12.2015 р. та з 01.01.2016 р. по січень 2020 р. (включно).

Згідно розрахунку на доплату пенсії за період з травня 2015 р. по січень 2020 р. (включно), позивачу нараховано до виплати різницю між фактично отриманим та належним до виплати розміром пенсії у розмірі 65445,89 грн.

Наведені обставини підтверджуються протоколами про перерахунок пенсії, розрахунком на доплату пенсії та дослідженою у судовому засіданні пенсійною справою заявника (а.с. 192 - 194).

Як зазначав у судовому засіданні представник відповідача, після проведеного перерахунку у лютому 2020 р. позивач отримав пенсію до якої також було включено розрахований борг з дня набрання законної сили судового рішення у сумі 1229,41 грн. Наведена обставина не заперечувалася представником заявника у судовому засіданні.

Беручи до уваги наведене, відповідач у судовому засіданні стверджував, що різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду, за період до набрання ним законної сили, в сумі 64216,48 грн (65445,89 грн 1229,41 грн) включена до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Судом встановлено, що згідно з Витягом з Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, до Реєстру внесена інформація про судове рішення у справі № 824/818/19-а. Період, за який стягувачу ( ОСОБА_2 ) нараховано пенсію на виконання рішення суду з 01.05.2013 р. по 25.12.2019 р. (а.с. 187).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі ст. ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649 (далі - Порядок N 649).

Відповідно до п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п. 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Головне управління Пенсійного фонду у Чернівецькій області здійснило перерахунок заявнику пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 80 % від сум грошового забезпечення, з 01.05.2013 р. по 31.12.2015 р. та з 01.01.2016 р. по 25.12.2019 р. (час набрання судовим рішення законної сили); рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. включено до Реєстру судових рішень, виконання яких буде проведено у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 р.; визначено розмір доплати, що підлягає до виплати 65445,89 грн.

Таким чином, відповідач вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. у справі № 824/818/19-а.

Фактична невиплата нарахованих 64216,48 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду у Чернівецькій області встановленого порядку виконання судового рішення, відсутні підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки постановлення такого рішення жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Суд також зазначає, що ст. 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи ст. 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.

Отже, Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду у Чернівецькій області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. у справі №824/818/19-а, дотримуючись Порядку № 649, суд доходить до висновку про передчасність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Оскільки відповідач не ухиляється від виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. у справі №824/818/19-а, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт щодо виконання судового рішення.

Посилання представника заявника щодо невиконання судового рішення в частині стягнення на користь заявника сплаченого судового збору, суд відхиляє, оскільки відповідач не здійснює безспірне списання бюджетних асигнувань, а такими повноваженнями наділений орган казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Суд звертає увагу, що заявник не звертався до суду про видачу виконавчого листа про стягнення судового збору та не пред`являв його до виконання до органу казначейського обслуговування бюджетних коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 129-1 Конституції України, ст. ст. 14, 248, 256, 370, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт щодо виконання судового рішення в адміністративній справі № 824/818/19-а, - відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

За приписами п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала в повному обсязі складена 15 червня 2020 р.

Суддя В.К. Левицький