Справа № 333/7393/19
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/7393/19
Провадження № 2-а/333/43/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Завізіон Гліба Васильовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до інспектора батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Завізіон Г.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАк № 1877426 від 18.12.2019 року.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.

22.01.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19.02.2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення співвідповідачем Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. Зазначена заява мотивована тим, що ОСОБА_2 при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, правомірність якої він оспорює, був посадовою особою Управління патрульної поліції в Запорізькій області, а відтак функції щодо підтримання правомірності рішень та дій вказаного інспектора належать до компетенції вказаного Управління. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.12.2019 року (справа № 724/716/16-а).

Ухвалою суду від 21.02.2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції було залучено як співвідповідача у справі, а зазначена ухвала направлена на адресу Управління.

23.03.2020 року до суду учасники провадження не з`явилися, суд прийняв рішення про відкладення розгляду справи.

22.04.2020 року у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 18.12.2019 року інспектором батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Соколенком П.В. винесено постанову серії ЕАк №1877426, в якій зазначено, що 18.12.2019 року о 16 год. 31 хв., у м. Запоріжжі, по вул. Спартака Маковського, 10 водій автобуса «МАЗ 203085», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив правила посадки та зупинки, а саме: здійснив висадку ближче ніж за 10 метрів від заїзду-виїзду, а також зупинився так, що унеможливлювало об`їзд транспортного засобу, чим порушив п.15.9 Правил дорожнього руху України. За порушення вказаних вимог ПДР ОСОБА_1 інспектор УПП Завізіон ОСОБА_3 притягнув до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 225 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою.

По-перше, 18.12.2019 року водій ОСОБА_1 керував автобусом «МАЗ», що належить АБ «Укргазбанку» та знаходиться у лізинговому користуванні у підприємства «Запоріжелектротранс», на якому він працює водієм та обслуговував маршрут загального користування №94. За змістом ч.2 ст. 121-2 КУпАП склад адміністративного правопорушення полягає у порушенні водієм транспортного засобу, що працює у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів. У ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт» вказано, що перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі. Відповідно до укладеного між підприємством «Запоріжелектротранс» та виконавчим комітетом Запорізької міської ради Договору №155 від 06.05.2019 року, обслуговування автобусного маршруту №94 здійснюється з режимом руху на маршруті: «звичайний». Отже, водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом, що обслуговував маршрут №94 працював не у режимі маршрутного таксі, а у звичайному режимі. Таким чином, позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121-2 КУпАП, оскільки не працював у режимі маршрутного таксі.

По-друге, п. 15.9 ПДР України, на який зроблено посилання в оскаржуваній постанові як підстава для притягнення до адміністративної відповідальності, містить 11 підпунктів (а-і). Оскаржувана постанова не містить позначення конкретного підпункту пункту 15.9 ПДР України, який на думку поліцейського був порушений. Тобто, фактично не конкретизоване порушення, яке мало місце з боку ОСОБА_1 .

По-третє, до постанови інспектора УПП Завізіона Г.В. не додано жодного доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, що він здійснив висадку, ближче, ніж 10 метрів від заїзду-виїзду. Як свідчить практика Верховного Суду у постанові від належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Водночас, таких замірів працівник поліції не здійснював.

По-четверте, при винесенні постанови поліцейський не ознайомив позивача та не роз`яснив останньому права, передбачені ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням та тільки даний факт вже може бути підставою для скасування постанови. Постанова також не містить інформації про роз`яснення водію його прав як особи, що притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 не було запропоновано, та він не зміг надати необхідні пояснення. Також позивача було обмежено у використанні свого права на ознайомлення з матеріалами справи, на правову допомогу, на заявлення клопотань.

По-п`яте, відповідно до розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. В даному випадку винесена постанова поліцейським Завізіоном Г.В. не відповідає вимогам вказаної статті, так як в ній не зазначено порядок її оскарження, а також інформація про роз`яснення прав водію. Оскаржувана постанова не містить посилань на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, позивач просив скасувати зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача Кузьміна В.О. під час судового розгляду повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та зазначила, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.12.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.121-1 КУпАП є протиправною, оскільки в діях позивача відсутній складу вказаного адміністративного правопорушення, ПДР України він не порушував. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не провів розгляд справи у встановленому законом порядку, доводів водія не врахував та не перевірив, доказів не зібрав, процесуальні права водію не роз`яснив і не дав можливості ними скористатися, а винесена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Таким чином, інспектор позбавив водія можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, суттєво порушив процедуру розгляду, передбачену ст.278, 279 КУпАП, а винесена постанова не відповідає формі та змісту, що встановлені законом. Тому, просить суд скасувати постанову, що оскаржується, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

19.05.2020 року у судовому засіданні інспектор УПП в Запорізькій області Завізіон Г.В. заперечував проти задоволення позову, при цьому зазначив, що виконав усі вимоги під час процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП. 18.12.2019 року о 16 год. 31 хв., у м. Запоріжжі, по вул. Спартака Маковського, 10 водій автобуса «МАЗ 203085» ОСОБА_1 дійсно здійснив висадку ближче ніж за 10 метрів від заїзду-виїзду, а також зупинився так, що унеможливлювало об`їзд транспортного засобу, чим порушив п.15.9 Правил дорожнього руху України. Коли він побачив ці порушення, підійшов до ОСОБА_1 , який заперечував щодо своєї винуватості та реагував на зауваження скептично. Тому, він у подальшому і склав відповідну постанову за ч.2 ст.121-2 КУпАП. При цьому, він роз`яснював позивачу усі права, передбачені ст.268 КУпАП.

Дійсно, у постанові, що оскаржується, відсутні дані про ознайомлення з вказаними правами, але це типовий зразок, який роздруковується з планшету і жодних інших пунктів, він у цю постанову внести самостійно не зможе. З таких причин (тобто це не передбачено функціями планшету), він точно не зазначив і певний підпункт порушення п.15.9 ПДР України. Відстань, про яку йдеться мова, він не вимірював, але і так було видно, що ОСОБА_1 здійснив висадку, ближче, ніж 10 метрів від заїзду-виїзду транспорту. Стосовно режиму роботи, він був впевнений, що автобус працює у маршрутному режимі. Документів з цього приводу під час складання постанови, він не перевіряв.

05.06.2020 року у судове засідання не з`явилися учасники провадження, представник позивача Кузьміна В.О. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справи без участі сторони позивача, наполягала на позовних вимогах, просила позов задовольнити. Від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відзиви до суду не надходили, будь-які заяви, клопотання чи пояснення до суду Управління не надавало, хоча уповноважена особа УПП в Запорізькій області отримали копії позову, додатків до нього і ухвали про відкриття провадження, тобто належним чином були повідомлені про наявність позову ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 у порядку спрощеного позовного провадження, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду докази, вважає, що позовна заява останнього підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 18.12.2019 року інспектором батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Соколенком П.В. винесено постанову серії ЕАк № 1877426 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.121-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 18.12.2019 року о 16 год. 31 хв., у м. Запоріжжі, по вул. Спартака Маковського, 10 водій автобуса «МАЗ 203085», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 порушив правила посадки та зупинки, а саме: здійснив висадку ближче ніж за 10 метрів від заїзду-виїзду, а також зупинився так, що унеможливлювало об`їзд транспортного засобу, чим порушив п.15.9 Правил дорожнього руху України.

Під час винесення постанови, ОСОБА_1 був водієм автобуса, що обслуговує маршрут №94 по м. Запоріжжю.

Диспозицією ч.2 ст.121-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі.

Відповідно до п.33 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.98 №176 також передбачено, що Перевезення пасажирів за міськими і приміськими маршрутами здійснюється у звичайному режимі (основний вид перевезень), а також експресному режимі та режимі маршрутного таксі (додаткові види перевезень).

Отже, чинне законодавство чітко розмежовує види режимів роботи на міських маршрутах автомобільних перевізників.

Відповідно до укладеного між підприємством «Запоріжелектротранс» та виконавчим комітетом Запорізької міської ради Договору №155 від 06.05.2019 року, обслуговування автобусного маршруту №94 здійснюється з режимом руху на маршруті: звичайний.

Отже, водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом, що обслуговував маршрут №94 працював не у режимі маршрутного таксі, а у звичайному режимі. Таким чином, водій ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-2 КУпАП, оскільки не працював у режимі маршрутного таксі.

Пункт п. 15.9 ПДР України, про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, містить 11 підпунктів (від «а» до «і»). У постанові, винесеній інспектором УПП Завізіоном Г.В. не міститься позначення конкретного підпункту пункту 15.9 ПДР України.

Формулювання суті адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім національного законодавства, право бути негайно і детально поінформованим про весь склад і суть обвинувачення, та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту закріплюють вимоги Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В даному випадку, на думку суду, не зазначення у постанові конкретного підпункту у пункті 15.9 ПДР України фактично позбавляє особу права на захист, так як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не має можливості бути повною мірою обізнаною у чому її обвинувачують.

У п.6 оскаржуваній постанови вказано, що позивач зупинив транспортний засіб ближче 10 метрів від заїзду виїзду, але саме до чого, до якого об`єкту не зазначено, що також свідчить про неконкретність обвинувачення.

Як зазначає Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 18.07.2019 року (при розгляді справи №216/5226/16а), що є аналогічною за спірними правовідносинами, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Водночас, жодних замірів не здійснювалося, що у судовому засіданні також підтвердив і працівник поліції.

Згідно до положень ч.1 ст.9, ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. ст. 251, 280 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121-2 КУпАП не доведена.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який у даному випадку ним не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії ЕАк №1877426 від 18.12.2019 року, жодні пояснення свідків та докази здійснення фото чи відео фіксації, а також відповідні заміри відстані, які б підтвердили порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відсутні.

Вказаний факт свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121-2 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Крім того, суд погоджується з позицією позивача, що винесена постанова поліцейським Завізіоном Г ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395).

Так, відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно до вимог розділу IV Інструкції №1395 з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Пункт 5 Розділу 4 зазначеної Інструкції зазначає, що Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

В даному випадку в оскаржуваній постанові не міститься інформації про порядок її оскарження. Також, не зазначено і про роз`яснення водію його прав як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що ускладнює встановлення такого у судовому засіданні за відсутності відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 121-2, 245, 246, 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 77, 241, 246, 255, 263, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Завізіон Гліба Васильовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк №1877426 від 18.12.2019 року, винесену інспектором батальйону №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Завізіон Г.В. щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 225 грн.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 щодо притягнення останнього адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарженню продовжуються на строк дії карантину.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод