Справа № 640/13145/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 червня 2020 року м. Київ № 640/13145/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключові системи» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства цифрової трансформації України, третя особа - Державне підприємство «Дія» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключові системи» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Міністерства цифрової трансформації України, третя особа - Державне підприємство «Дія», у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати посвідчення на право проведення перевірки № 11/02/02-816 від 19.05.2020;

- визнати протиправними дії посадових осіб Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг діяльності;

- визнати протиправним та скасувати Акт № 11/02/02-832 від 21.05.2020 за результатами проведення перевірки;

- визнати протиправним та скасувати подання про виключення надавача з Довірчого списку № 11/02/02-883 від 02.06.2020;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства цифрової трансформації України № 88 від 04.06.2020;

- відновити правовий статус ТОВ «Ключові системи», як кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондує з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Це особливо стосується гарантій, закріплених ст. 6 Конвенції, з огляду на визначне місце, яке у демократичному суспільстві займають право на справедливий суд разом з усіма гарантіями за цією статтею (див. рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Альберт-Адам ІІ проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany) [ВП], заява № 42527/98, п. 45). У п. 54 рішення у справі «Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland, заява № 28249/95) Суд також погодився, що можуть бути справи, в яких майбутній позивач повинен мати попередній дозвіл до того, як йому дозволять процедуру подання позову (див. рішення суду у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), серія A, № 93, п. 59).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 12.12.2018 у справі №802/2474/17-а.

Суд звертає увагу позивача на те, що посвідчення на право проведення перевірки № 11/02/02-816 від 19.05.2020 та Акт № 11/02/02-832 від 21.05.2020 за результатами проведення перевірки не є актами індивідуальної дії, оскільки не створюють жодних наслідків для позивача, а лише встановлюють факти виявлених порушень та мають лише інформативний характер.

За даних обставин, ураховуючи наведене вище, суд убачає підстави для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог, що не підлягають розгляду за жодним із правил судочинства.

Керуючись ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключові системи» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства цифрової трансформації України, третя особа - Державне підприємство «Дія» в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування посвідчення на право проведення перевірки № 11/02/02-816 від 19.05.2020 та Акту № 11/02/02-832 від 21.05.2020 за результатами проведення перевірки відмовити.

2. Роз`яснити, що дану позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування посвідчення на право проведення перевірки № 11/02/02-816 від 19.05.2020 та Акту № 11/02/02-832 від 21.05.2020 за результатами проведення перевірки не належить розглядати за жодним із правил судочинства.

3. Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293- 297 КАС України із урахуванням п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко