Справа № 400/1120/20
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 р. Справа № 400/1120/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, пр-т Богоявленський, 306, м. Миколаїв, 54050
про:визнання бездіяльності протиправною, стягнення невиплаченої суми вихідної допомоги,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Вітовської районної державної адміністрації (далі - відповідач або адміністрація), в якому просила суд:

- визнати протиправним бездіяльність керівника державної служби Вітовської районної державної адміністрації - керівника апарату райдержадміністрації щодо не звільнення з посади Огерь М.П. 28.02.2020 року;

- стягнути з Вітовської районної державної адміністрації невиплачену суму вихідної допомоги, у зв`язку з бездіяльністю щодо не звільнення з посади ОСОБА_2 з 28.02.2020 року.

Ухвалою від 17.03.2020 року суд відкрив провадження та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Адміністративний позов обґрунтовано наступними доводами:

Позивач зазначає, що нею було написано п`ять заяв про звільнення із займаної посади завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Вітовської районної державної адміністрації, за скороченням раніше терміну, визначеного у попередженні про звільнення у зв`язку зі скороченням. Жодна з заяв не була задоволена.

Позивач вважає, що не звільнення працівника з посади за його заявою є порушенням права на працю, навіть якщо це звільнення стосується звільнення працівника за волевиявленням самого роботодавця. Вказане, на думку позивача, інтерпретується із численних роз`яснень компетентних органів з питань праці, а саме: роз`яснення Міністерства юстиції України від 25.01.2011 року «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації», листа Міністерства праці та соціальної політики від 25.05.2010 року № 107/06/186-10, і листів Міністерства соціальної політики від 15.02.2012 року № 18/06/186-12 «Про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці» та від 07.10.2015 року № 420/06/186-15 «Про виплату вихідної допомоги у разі звільнення працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП до закінчення строку попередження». Вказані листи та роз`яснення встановлюють обов`язковість для звільнення не раніше визначеного в попередженні терміну лише для роботодавця, а за заявою працівника. Дана міра звільнення є допустимою і має трудова діяльність припинитися виключно за п. X ч. 1 ст. 40, а згідно аналогії - Закону України «Про державну службу» - п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

З метою отримання роз`яснень щодо правомірності вищезазначених дій керівника державної служби - керівника апарату Вітовської райдержадміністрації Параскун Н.М. , - позивачем було написано звернення до управління Держпраці у Миколаївській області. У відповіді від 05.03.2020 року № 096-20 зазначено, що звільнення раніше визначеного у попередженні строку є правомірним.

Також з метою отримання роз`яснень щодо правомірності вищезазначених дій керівника державної служби - керівника апарату Вітовської райдержадміністрації Параскун Н.М. , - позивачем було написано звернення до Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь. 20.02.2020 року позивачу надано відповідь Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь в якій зазначено, що обов`язковість двомісячного терміну при звільненні за скороченням державного службовця лише для роботодавця, а працівник (державний службовець) може бути звільнений раніше двомісячного строку за його заявою відповідно п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з виплатою вихідної допомоги.

Не звільнення державного службовця і працівника є порушенням трудового законодавства, а враховуючи той факт, що, посада позивача буде скорочено 11.03.2020 року із вступом у силу нової структури апарату райдержадміністрації, затвердженої розпорядженням голови райдержадміністрації від 06.12.2019 року № 96-рк «Про упорядкування структури Вітовської районної державної адміністрації» і, відповідно, порушенням її права на повноцінний пошук нової роботи.

16.04.2020 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов.

Вітовська районна державна адміністрація позовні вимоги не визнає та заперечує проти них з наступних підстав:

Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 29.09.2014 року № 36-к «Про призначення на посаду ОСОБА_2 » позивач з 29.09.2014 року призначена на посаду завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату районної державної адміністрації.

На виконання розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 26.11.2019 № 539-р «Про розподіл граничної чисельності працівників районних державних адміністрацій» головою Вітовської районної державної адміністрації видано розпорядження від 06.12.2019 року № 96-рк «Про упорядкування структури Вітовської районної державної адміністрації», яким затверджено та введено в дію з 11.03.2020 року нову структуру районної державної адміністрації та її апарату. Згідно останнього розпорядження з 11.03.2020 року посада, яку займала позивач підлягала скороченню. У зв`язку з цим, 21.12.2019 року позивачеві вручено попередження про звільнення її з посади 10.03.2020 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців.

Наказом заступника керівника апарату - завідувача сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації від 06.03.2020 року № 39-нка «Про звільнення з посади ОСОБА_2 » Позивач звільнена з посади за п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» 10.03.2020 року. В день звільнення позивачу видано трудову книжку та проведено повний розрахунок по заробітній платі.

Відповідач зазначає, що позивач в заявах про звільнення раніше встановленого строку, зокрема, з 14.02.2020 року (дві заяви), з 13.02.2020 року, з 17.02.2020 року, з 24.02.2020 року та з 28.02.2020 року. У своїх заявах позивач просила відповідача звільнити її із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

На думку відповідача звільнення за цією підставою не могло бути здійснено, оскільки, позивач, працюючи в апараті Вітовської районної державної адміністрації обіймала посаду державної служби категорії «Б». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну службу» сферою дії цього Закону є регулювання відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням. Закон визначає правовий статус державного службовця, дія цього Закону поширюється на державних службовців місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну службу» дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 87 даного Закону визначено, що скорочення чисельності або штату державних службовців є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

З врахуванням обставин відповідач вважає правомірним звільнення позивача з посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», оскільки саме Закон України «Про державну службу» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює трудові відносини державних службовців.

З огляду на це, керівником апарату районної державної адміністрації позивачу листом від 13.02.2020 року за №557/01-35/5-20 повідомлено про відсутність підстав для задоволення її заяви про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги - не доведеними та безпідставними.

У відповіді на відзив позивач свої вимоги підтримала, позов просила задовольнити у повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що ним спростовано усі доводи позовної заяви.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ОСОБА_2 була призначена на посаду завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Вітовської районної державної адміністрації з 29.09.2014 року на підставі наказу № 36-к від 29.09.2014 року «Про призначення на посаду ОСОБА_2 »

На підставі п. 2 розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 06.12.2019 року № 96-рк посаду завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Вітовської районної державної адміністрації (посаду яку займав позивач) скорочено.

Як зазначає позивач, попередження про звільнення у зв`язку із скороченням з 10.03.2020 року вона отримала 21.12.2019 року.

В подальшому позивач зверталась до відповідача із заявами про звільнення раніше встановленого строку, зокрема, з 14.02.2020 року (дві заяви), з 13.02.2020 року, з 17.02.2020 року, з 24.02.2020 року та з 28.02.2020 року. У своїх заявах позивач просила відповідача звільнити його із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У відповідь на вказані заяви позивач отримала відмови щодо звільнення раніше встановленого строку.

Відповідно до наказу Вітовської районної державної адміністрації від 06.03.2020 року № 39-нка ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Вітовської районної державної адміністрації з 10.03.2020 року з повним розрахунком по заробітній платі та вихідною допомогою у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон України № 889) дія цього Закону поширюється на державних службовців місцевих державних адміністрацій - тобто на позивача.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 5 Закону України № 889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України № 889 однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

На підставі ч. 3 ст. 87 Закону України № 889 суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Згідно з частиною 4 цієї статі у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Враховуючи вищезазначені норми, обставини справи та обґрунтування надані сторонами, вбачається, що при звільненні позивача відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема, своєчасно попереджено про вивільнення, виплачено вихідну допомогу у вствновленому розмірі.

Разом з тим, щодо правомірності вимог позивача стосовно звільнення раніше строку, встановленого роботодавцем у попередженні суд бере до уваги наступне:

Питання припинення державної служби регулюється Законом України № 889, в даному випадку це є спеціальний Закон, який підлягає застосуванню до правовідносин між позивачем та відповідачем в процесі припинення держаної служби.

Як було зазначено вище, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України № 889 підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців.

Як вбачається, із констатуючої частини наказу Вітовської районної державної адміністрації від 06.03.2020 року № 39-нка позивача звільнено з посади саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України № 889.

Із аналізу норм Закону України № 889, зокрема ст. 87, а також системного аналізу законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив ОСОБА_2 у звільненні раніше встановленого строку у зв`язку із скороченням посади.

По-перше, Закон України № 889 у тому числі ст. 87 цього Закону, не передбачає звільнення за скороченням раніше встановленого роботодавцем строку. Як було зазначено вище, ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язує відповідача, як орган державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто за принципом «що прямо не передбачено, то заборонено».

В контексті вищевказаного необхідно звернути увагу на документи, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, а саме:

- роз`яснення Міністерства юстиції України від 25.01.2011 року «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації»;

- лист Міністерства праці та соціальної політики від 25.05.2010 року № 107/06/186-10;

- листи Міністерства соціальної політики від 15.02.2012 року № 18/06/186-12 «Про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці» та від 07.10.2015 року № 420/06/186-15 «Про виплату вихідної допомоги у разі звільнення працівника за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП до закінчення строку попередження»;

- відповідь управління Держпраці у Миколаївській області від 05.03.2020 року № 096-20;

- відповідь Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь від 20.02.2020 року № 26/ТО03-27.

З огляду на зазначені листи та роз`яснення суд приходить до висновку, що згода роботодавця щодо звільнення працівника, за наявності його згоди, до закінчення строку попередження у зв`язку зі змінами істотних умов праці чинним законодавством не передбачено, це є право роботодавця, а не його обов`язок. Також суд зазначає , що зазначені листи та роз`яснення не можуть застосовуватися у даних правовідносинах, так як не є нормативно-правовими актами та не можуть встановлювати, змінювати або припиняти норми права.

Також суд бере до уваги, що скорочення посад та інших заходів з упорядкування структури у Вітовській райдержадміністрації здійснювалося не лише стосовно одного відповідача, а щодо усіх структурних підрозділів та їх працівників. Про це свідчить розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 06.12.2019 року № 96-рк «Про упорядкування структури Вітовської районної державної адміністрації» та його зміст. Вказаний факт також дає підстави виключити упереджене ставлення до позивача з боку керівництва відповідача.

Суд звертає увагу на констатуючу частину розпорядження від 06.12.2019 року № 96-рк, де зазначені чисельні підстави для його прийняття, а саме, постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 91, від 18.04.2012 року № 606 (у відповідних редакціях), розпорядження голови Миколаївської облдержадміністрації від 26.11.2019 року № 539-р. тощо.

Отже, скорочення деяких посад, у тому числі посади позивача, є частиною процесу упорядкування структури державного органу - Вітовської районної державної адміністрації (на підставі актів вишестоящих органів), який має певні періоди, строки та інші критерії, це підтверджується пунктами 19-24 розпорядження від 06.12.2019 року № 96-рк, згідно з якими надаються відповідні доручення, встановлюються строки для вжиття заходів та встановлюється, що нова структура райдержадміністрації вводиться в дію з 11.03.2020 року. В цьому контексті необхідно відмітити, що згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України № 889 державний службовець (позивач) - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті, одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Тобто державний службовець не є звичайним працівником у розумінні трудового законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України № 889 державний службовець зобов`язаний:

- забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

- сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

- виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

При цьому, позивач займала посаду категорії «Б» у державному органі (завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації), що вказує на певну важливість виконуваних позивачем завдань і функцій у державному органі у порівнянні з більшістю працівників.

З огляду на вищеозначене суд приходить до висновку, що відповідач, реалізуючи процес упорядкування структури державного органу, у тому числі шляхом скорочення посад, зобов`язаний забезпечити безперебійну роботу цього органу, зокрема, виконання державними службовцями, у тому числі позивачем, відповідних повноважень протягом певного періоду (до дати скорочення), відповідність фінансового ресурсу та врахувати інші фактори, які впливають на роботу державного органу.

Вищевикладене кореспондує зі ст. 87 Закону України № 889, яка регулює відносини з припинення державної служби, саме за ініціативою суб`єкта призначення. Виходячи з цього вбачається, що метою скорочення штату на підставі статті 87 Закону є, в першу чергу, забезпечення потреб державного органу у тому числі в період упорядкування структури. Навпаки, припинення державної служби за ініціативи державного службовця врегульовано іншими статтями Закону, тому не звільнення позивача раніше встановленого строку, саме на підставі ст. 87 Закону України, не має наслідком порушення його прав.

При цьому, суд звертає увагу, що Закон України № 889 містить достатньо правових підстав для припинення державної служби за ініціативою працівника або угодою сторін, якими за необхідності міг скористатися позивач, тому його твердження про порушення статті 43 Конституції України судом не приймаються до уваги.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не звільнення з посади ОСОБА_2 з 28.02.2020 року задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги зазначене, вимога щодо стягнення з відповідача невиплаченої суми вихідної допомоги, у зв`язку з бездіяльністю щодо не звільнення також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 134, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Вітовської районної державної адміністрації (пр-т Богоявленський, 306, м. Миколаїв, 54050, ) про визнання протиправною бездіяльність керівника державної служби Вітовської районної державної адміністрації - керівника апарату райдержадміністрації щодо не звільнення з посади Огерь М.П. 28.02.2020 року та стягнення з Вітовської районної державної адміністрації невиплаченої суму вихідної допомоги, у зв`язку з бездіяльністю щодо не звільнення з посади ОСОБА_2 з 28.02.2020 року - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.06.2020 року.

Суддя О.В. Малих